19.10.21
33/812/178/21
Справа № 489/264/21
Провадження № 33/812/178/21

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Данилової О.О.,
із секретарем – Андрієнко Л.Д., 
за участю - особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 , представника потерпілого – адвоката Могильди Ю.В., експерта Харченка Ю.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року, якою відносно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, 
У С Т А Н О В И В:
5 січня 2021 року працівником патрульної поліції 2 взводу 1 роти батальйону №1 УПП в Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення, серія ДПР18 №527798, в якому зазначено, що 5 січня 2021 року о 21 год. 15 хв. у м. Миколаєві, Інгульський район, проспект Центральний, 313, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження та матеріальні збитки, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП та провадження закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Апелянт посилався на те, що суд дав невірну оцінку зібраним доказам щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, не врахував, що водій ОСОБА_1 не вмикав покажчик повороту праворуч при перестроюванні на другу смугу руху, а після тогого як він, ОСОБА_2 , вже випередив автомобіль ОСОБА_1 майже на довжину автомобіля, останній раптово почав з`їжджати на другу смугу та зіткнувся з його автомобілем. Третя смуга, по якій рухався ОСОБА_1 , була вільною, що не перешкоджало останньому з`їхати з неї на Луначарське кільце. Місцевий суд безпідставно послався на відеозапис подій з реєстратора автомобіля ОСОБА_1 , який не містить відомостей про те, що його (потерпілого) автомобіль виїхав на ту смугу, де на той час рухався автомобль ОСОБА_1 ; а також невмотивовано не взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, який є доказом у адміністративній справі. Дії ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце за таких обставин, які викладені у протоколі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 виклав свою версію обставин дорожньо-транспортної пригоди 5 січня 2021 року, які вважав повністю доведеними відеозаписом подій; наполягав, що дотримався вимог пункту 10.3 Правил дорожнього руху, до початку перестроювання у другу смугу руху впевнився у його безперешкодності, автомобіль ОСОБА_2 на цей час ще рухався по третій смузі. ОСОБА_1 вважає, що зіткнення сталось на третій смузі внаслідок порушень, допущених ОСОБА_2 , а саме перевищення ним допустимої швидкості, що перешкодило вчасно зреагувати на зміну обставновки.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги за правилами частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно положень  статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП  суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше ( частина 1 статті 251 КУпАП).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, далі Постанова №14).
Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених  постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 «б»); у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися (пункт 10.3).
Порушення учасниками дорожнього руху Правил, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів, є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за  відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі – Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого. 
Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 2 березня 2021 року у справі № 750/5469/18,).

З матеріалів справи вбачається, що 5 січня 2021 року о 21 год.15 хв. по пр. Центральному біля будинку № 313 в м. Миколаєві сталось зіткнення автомобіля марки «HYUNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Обидва автомобіля зазнали пошкоджень.
Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по-різному пояснювали причини та обставини пригоди.
Так, водій ОСОБА_1 пояснив, що того дня він керував автомобілем марки «HYUNDAI KONA» та рухався по пр. Центральному в напрямку Херсонського шосе у третій смузі руху в умовах недостатньої видимості (темна пора доби, дощило ). Перед виїздом на перехрестя з круговим рухом (Луначарське кільце) він мав намір перестроїтись у другу смугу руху. Для цього впевнився у безпеці перестроювання, передивившись у дзеркала заднього та бокового виду. Друга дорожня смуга була вільною. Він увімкнув покажчик правого повороту і, як тільки розпочав перестроювання, його вдарив автомобіль марки «BMW X3», д.Н.З. НОМЕР_2 , який рухався на великій швидкості. Після зіткнення водій транспортного засобу «BMW X3» зупинився тільки за круговим перехрестям.
ОСОБА_1 надав суду відеозапис з фронтальної та задньої камер відеоспостереження його автомобіля, а також відеозапис із стаціонарних камер АЗС «WOG» (а.с.16). Відомості з відео-файлів, як він вважає, доводять, що автомобіль ОСОБА_2 спочатку також рухався у третій смузі руху на великій швидкості, сигнал правого повороту він не вмикав, а з моменту початку його перестроювання у другу смугу до моменту удару минула лише одна секунда. Такий проміжок часу не дозволив йому виявити небезпеку та належно зреагувати на зміну дорожньої обстановки. Факт будь-яких порушень ним Правил ОСОБА_1 заперечує.
Водій ОСОБА_2 зазначав, що 5 січня 2021 року о 21-15 год. він керував транспортним засобом марки «BMW X3» та рухався у третій дорожній смузі по пр. Центральний від вул. Маршала Василевського в напрямку Херсонського шосе. Попереду нього у тій саме смузі рухався автомобіль марки «HYUNDAI KONA» під керуванням ОСОБА_1 . Перед виїздом на кільце він, ОСОБА_2 , перестроївся у другу смугу та продовжив рух. Коли його автомобіль почав випереджати автомобіль ОСОБА_1 , що знаходився ліворуч, останній здійснив наїзд своїм правим переднім колесом на його ліве заднє колесо, від чого автомобіль продовжив некерований рух та зупинився на Херсонському шосе.
ОСОБА_2 надав суду відеозапис з відео-реєстратора свого автомобіля (а.с.31). Відомості відео-файлів, на його переконання, доводять, що ОСОБА_1 перед початком перестроювання не вмикав правий поворот. З`їжджати на другу смугу він почав лише тоді, коли його ( ОСОБА_2 ) автомобіль випередив автомобіль порушника майже на всю свою довжину. Отже, потерпілий вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил, а саме при перестроюванні на другу смугу не надав дорогу його автомобілю, який рухався в попутному напрямку на тій смузі, на яку той мав намір перестроїтись.
На місці події складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527537 (далі – Протокол) щодо водія ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП.
У Протоколі зазначено, що 5 січня 2021 року о 21 год. 15 хв., м. Миколаїв, Інгульський район, проспект Центральний, 313, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HYUNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , напроти АЗС «WOG» при перестроюванні він не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідк ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Чим порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП (а.с.1).
ОСОБА_1 у Протоколі зазначив, що йому потрібна правова допомога; що перед кільцем його на великій швидкості «підрізав» BMW X3 та вдарив у праве крило, він не перестроївся в іншу смугу і жодних доказів правопорушення поліція не має. Зі змістом протоколу він не згоден.
До Протоколу додано схему місця ДТП від 5 січня 2021 року (далі –Схема), на якій зазначена частина дороги, на якій відбулось зіткнення; місце удару зі слів кожного з водіїв, розташування транспортних засобів на час складання схеми; проведені заміри, описані пошкодження тощо (а.с.2). ОСОБА_1 від підпису відмовився. Схему підписано водієм ОСОБА_2 (а.с.2). 
Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місці події надали письмові пояснення (а.с.3,4).
Виходячи з характеру обвинувачень  ОСОБА_1  за змістом Протоколу (пункти 2.3 «б» та  10.3 Правил), встановленню та доведенню в суді підлягає той факт, що ОСОБА_1  дійсно  не був  уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну  та під час  перестроювання не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку та по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. При цьому конкретна дорожня обстановка та певні дії інших учасників руху і зобов`язували, і давали можливість порушнику вчинити такі дії. 
Враховуючи особливості фіксації автомобільних реєстраторів, обмежену видимість у той час доби, а також швидкоплинність подій цієї пригоди, суд не мав можливості усунути суперечності у поясненнях водіїв та встановити причинний зв`язок дій ОСОБА_1 з фактом зіткнення на підставі лише візуального дослідження відеозаписів (файли 20210105_221303А_Е.mp4, EMER210105-211225F.MOV, EMER210105-211225R.MOV, камера 1WOG.asf, камера 2WOG.asf ) без проведення відповідних технічних розрахунків. 
З метою усунення будь-яких розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 судом призначено судову авто-технічну експертизу.
Оскільки автотехнічне дослідження передбачало необхідність оцінки цифрових носіїв інформації та метаданих файлових структур, судову експертизу проведено як комп`ютерно- та авто-технічну.
Результати дослідження викладені у висновку експертів №21-3644/3784 від 16 липня 2021 року (а.с.87-107) (далі – Висновок експерта).
Об`єктом дослідження експертами, поряд з іншим, стали файли 20210105_221303А_Е.mp4, EMER210105-211225F.MOV, EMER210105-211225R.MOV, камера 1WOG.asf, камера 2WOG.asf
На підставі комплексного дослідження цих файлів експерт виходив з того, що: 
-на момент зіткнення автомобіль марки «HYUNDAI KONA» рухався зі швидкістю меншою за 60 км/год., автомобіль марки «BMW X3» - понад 80 км/год.; 
-явно виразний маневр автомобіля «BMW X3» розпочався за 1.8 секунди до зіткнення, автомобіля «HYUNDAI KONA» - за 1.6 секунди до зіткнення, тобто різниця складає – 0.2 секунди;
-обидва автомобіля перестроювались без попереджувального сигналу маневрування.
Враховуючи час від початку виразного маневру праворуч автомобіля «HYUNDAI KONA» по моменту зіткнення (1.6 сек.), час з моменту оцінки дорожньої ситуації до моменту впливу на органи керування транспортним засобом (приблизно 0,25 сек.), час запізнення рульового керування (приблизно 0.15 сек.), експертом розраховано, що водієві автомобіля «HYUNDAI KONA» потребувалось не менше 2.00 сек. для оцінки руху автомобіля «BMW X3» як перешкоди на тій смузі, яку він мав намір зайняти, та вжити відповідних заходів (надати дорогу). У цей момент (за 2.00 сек. до зіткнення) автомобіль «BMW X3» знаходився ще у третій смузі руху, як і автомобіль «HYUNDAI KONA», тобто в положенні, яке з технічної точки зору, жодним чином не попереджало водія «HYUNDAI KONA» про наступні дії водія «BMW X3» про перестроювання у другу смугу (а.с.98). 
Експерт зазначає, що на момент передбаченої Правилами оцінки водієм автомобіля «HYUNDAI KONA» дорожньо-транспортної ситуації з метою впевнитись в безпеці маневру перестроювання у другу смугу (пункт 10.1 Правил), об`єктивні ознаки небезпеки були відсутні, тому маневр він міг обґрунтовано вважати безпечним (а.с.98 зворот). 
За Висновком експерта в діях водія автомобіля «HYUNDAI KONA»  у момент здійснення ним маневру перестроювання з третьої на другу смугу руху не вбачається невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.3 Правил. Дії водія «HYUNDAI KONA», з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
       При цьому суд вважає необхідним зауважити, що у порушенні вимог пункту 10.1 Правил ОСОБА_1 не обвинувачувався.

Апеляційний суд не може погодитись з оцінкою представника потерпілого Висновку експерта як неналежного доказу. Таке твердження представника обгрунтовано тим, що експертом застосовувався показник часу (1 сек.), який потрібен середньо статистичному водієві для оцінки дорожньо-транспортної ситуації, тоді як ОСОБА_1 визнає себе професійним водієм. 
Але з дослідницької частини Висновку експерта та його пояснень в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що цей чинник експерт лише описував, але у розрахунках не застосовув(а.с.98). 
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 перед початком перестроювання у другу смугу руху не вмикав сигналу правого повороту не мають правового значення, оскільки цей факт був врахований експертом та не вплинув на технічну оцінку його дій та причин зіткнення. 
До того ж у порушенні цих вимог Правил ОСОБА_1 не обвинувачувався.
Недоцільність маневру перестроювання, який мав намір вчинити ОСОБА_1 , також не впливає на оцінку його дій в межах обвинувачення. 
Не доводить порушень ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б» та 10.3 Правил і раптовість для потерпілого виїзду та другу смугу руху, на що посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, оскільки висновки експерта про відсутність порушень Правил в діях ОСОБА_1 , як зазначено вище, ґрунтуються на незначному проміжку часу (0,2 сек.) між початком маневру перестроювання, здійснених кожним водієм. 
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що надані суду докази (файли відеозаписів, висновок експерта) не спростовують в повній мірі твердження ОСОБА_1 , що на момент початку маневру з перестроювання він не міг бачити на другій смузі автомобіль ОСОБА_2 ; не усувають всіх протиріч в поясненнях учасників пригоди та не узгоджуються зі змістом Протоколу. Ці докази не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні пунктів 2.3. «б» та 10.3 Правил, як то зазначено у Протоколі. 
Оскільки наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для «розумного сумніву» в доведеності вини особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, а всі сумніви мають тлумачитись на користь цієї особи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
При цьому апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови місцевого суду, не встановлює особу, винну у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а також не дає оцінку діям водіїв щодо можливого порушення ними інших правил дорожнього руху, що не перешкоджає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 захищати свої права в цивільному судочинстві.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                         О.О. Данилова