Постанова 
Іменем України 
 
12 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 292/1468/20
провадження № 61-7426св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Мартинівська сільська ради Пулинського району Житомирської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року у складі судді Лотуги В. Ф. та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Червоноармійського районного суду Житомирської області з позовом до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, в якому просив стягнути з останньої у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 100 000,00 грн.
 
16 лютого 2021 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження у цій справі, обґрунтована тим, що аналогічні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 100 000,00 грн, спричиненої внаслідок невиконання рішення суду у справі № 240/11704/19, психічним напруженням та тривалою боротьбою на захист своїх прав, вже заявлялись ОСОБА_1 у справах № 240/11704/19 та № 240/18036/20. Предметом розгляду цієї справи № 292/1468/20 та справ № 240/11704/19, № 240/18036/20 є відшкодування моральної шкоди в сумі 1 100 000,00 грн, завданої ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям Мартинівською сільською радою неправомірних рішень від 27 червня 2019 року № 417, від 28 травня 2019 року № 336 та від 04 травня 2020 року № 747 і № 748 та невиконанням рішення суду у справі № 240/11704/19.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, позовну заяву залишено без розгляду.
 
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває справа № 240/18036/20, предметом якої є спір між ОСОБА_1 та Мартинівською сільською радою Пулинського району Житомирської області про той самий предмет і з тих самих підстав, що і в Червоноармійському районному суді Житомирської області.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2021 року і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Зазначає про помилковість висновків судів щодо тотожності позовних вимог у цій справі позовним вимогам у справі № 240/18036/20, оскільки у справі № 240/18036/20 відшкодування моральної шкоди обґрунтовувалось протиправністю рішень Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 04 травня 2020 року № 747 та № 748, а у цій справі (№ 292/1468/20) він просить стягнути на його користь з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 1 100 000,00 грн моральної шкоди, завданої йому неправомірними діями відповідача, пов`язаними з невиконанням рішення суду від 26 грудня 2019 року у справі № 240/11704/19.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 292/1468/20, витребувано справу з Червоноармійського районного суду Житомирської області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що у справі № 240/11704/19  ОСОБА_1 звернувся 
до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом 
до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, 
в якому просив:
1)     визнати протиправним та скасувати рішення 20 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 29 жовтня 2019 року № 568;
2)     зобов`язати Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області в двотижневий строк прийняти рішення, яким затвердити погоджений проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером 1825483600:07:000:0197 в оренду ОСОБА_1 ;
3)     скасувати рішення Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28 травня 2019 року № 336 та № 337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки 81,7089 га сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1825483600:07:000:0197;
4)     стягнути з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 1 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
У справі № 240/18036/20 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, 
в якому просив:
1)     визнати протиправним і скасувати рішення Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 04 травня 2020 року № 747 щодо поділу земельної ділянки площею 81,7089 га сільськогосподрського призначення на дві окремі земельні ділянки та рішення від 04 травня 
2020 року № 748 щодо відмови ОСОБА_2 у затвердженні проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 81,7089 га сільськогосподарського призначення з метою передачі її ОСОБА_2 
в оренду, прийняті на виконання судового рішення у справі 
№ 240/11704/19, яке набрало законної сили 10 березня 2020 року
2)     постановити окрему ухвалу в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо порушення сільським головою ОСОБА_3 процедури закупівлі послуг у фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 , яке має ознаки адміністративного правопорушення, визначеного статтею 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), яку направити для складання адміністративного протоколу відповідно 
до статті 164-14 КУпАП до Північного офісу Державної аудиторської служби;
3)     стягнути на користь ОСОБА_1 з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 1 100 000,00 грн 
на відшкодування моральної шкоди.
 
У справі № 292/1468/20, що переглядається, у позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 1 100 000,00 грн моральної шкоди.
 
Підставами для стягнення моральної шкоди зазначив неправомірні дії відповідача щодо невиконання рішення суду від 26 грудня 2019 року у справі 
№ 240/11704/19, а також прийняття Мартинівською сільською радою рішення від 04 травня 2020 року № 747 щодо поділу земельної ділянки площею 81,7089 га сільськогосподрського призначення на дві окремі земельні ділянки та рішення від 04 травня 2020 року № 748 щодо відмови ОСОБА_2 у затвердженні проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 81,7089 га сільськогосподарського призначення з метою передачі цієї земельної ділянки йому в оренду.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України)  завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 
чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, 
або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Закриття провадження у справі у цьому разі допускається за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
 
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
 
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, 
на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, 
що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той 
же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
 
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року 
у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
 
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини 
від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним 
з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона 
не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду 
та винесення нового рішення у справі.
 
Закриваючи провадження у цій справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого обґрунтовано погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, 
що предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ухваленням Мартинівською сільської ради Пулинського району Житомирської області рішень від 04 травня 2020 року № 747 та № 748, прийнятих на виконання судового рішення у справі № 240/11704/19, що набрало законної сили 10 березня 2020 року і про що прямо зазначено у позовній заяві (а. с. 3).
 
Такі вимоги розглядались Житомирським окружним адміністративним судом 
у справі № 240/18036/20, в якій згідно з відомостями з Єдиного реєстру судових рішень 04 лютого 2021 року ухвалено рішення.
 
Верховний Суд зауважує, що об`єднання в одному позові позовних вимог, поданих в інших справах, викладення їх у новій редакції та зміна виду судочинства з адміністративного на цивільне не створює нового предмета позову у цій справі, оскільки за своєю суттю/підставами матеріально-правові вимоги позивача у такому випадку залишаються незмінними: надання оцінки рішенням Мартинівської сільської ради від 04 травня 2020 року № 747 та № 748, відшкодування моральної шкоди.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області 
від 16 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 31 березня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська