ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 року          м.Дніпро                                                       Справа №  908/1286/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:    Антоніка С.Г. (доповідач), 
суддів:  Березкіної О.В., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання: Грачов А.С. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2021 (суддя Науменко А.О., повний текст складено та підписано 05.08.2021.) у справі №908/1286/21

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)
до відповідача: Комунального підприємства «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 42980582 (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 45-а)

про стягнення 7 956 445 грн. 97 коп.

ВСТАНОВИВ:

          До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Комунального підприємства «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради 12 628 701 грн 28 коп., у т.ч.: основний борг в сумі 11 266 714 грн. 72 коп., пеня у сумі 230 651 грн. 77 коп., 3% річних у сумі 340 230 грн. 41 коп., інфляційні втрати у сумі 791104 грн. 90 коп. за неналежне виконання умов договору №4155/1920-ТЕ -13 постачання природного газу від 27.09.2019.
          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 42980582 на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 6 223 814 грн. 70 коп. основного боргу, 115 325грн. 89 коп. пені, 403 858 грн. 57 коп. 3% річних, 1 098 120 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 119 346 грн. 69 коп. судового збору. Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 115 325 грн. 89 коп. пені.
          Аргументуючи рішення про задоволення позову частково, господарський суд послався на те, що наявність простроченого основного боргу у сумі 6 223 814 грн. 70 коп. за договором підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем, також господарським судом встановлено правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, між тим, судом частково задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення пені задоволено частково в сумі 115 325 грн. 89 коп.
          Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2021 в частині відмови у стягненні 115 325, 88 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення пені у розмірі 115 325, 88 грн.
          Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
          - суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин приписи ст.233 ГК України, оскільки відсутні докази, що б надавали можливість надати об`єктивну та повну оцінку фінансового стану відповідача;
          - матеріали справи містять докази збитковості позивача, так, станом на 31.12.2020 року відповідно до консолідованого звіту підприємство має збитки у розмірі 19002млн.грн.;
          - співвідношення загального розміру заборгованості відповідача до пені становить приблизно 1,01%;
          - з наданого відповідачем відзиву не вбачається жодного пояснення причин низького рівня розрахунків, також цей відзив не містить доказів ведення відповідачем претензійної/позовної роботи щодо підприємств-боржників, які отримали послуги постачання теплової енергії:
          - як однією з підстав для зменшення пені, відповідачем вказано про затвердження державними органами економічно необгрунтованих тарифів, між тим, дане твердження має декларативний характер та не доведене належним чином, при цьому, у разі наявності порушених прав та інтересів відповідач не позбавлений права на захист у встановленому законодавством порядку, однак останній не надав суду жодної інформації щодо вчинення будь-яких кроків для усунення спірних тарифів;
          - позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, тому відсутність можливості вчасно розрахуватися за природний газ матиме наслідком неможливість вчасно надати послуги з постачання природного газу.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
          Згідно   з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                  Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                    Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 27.09.2019 між Акціонерним товариством  Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Токмак біоенергія» Токмацької міської ради (споживач, відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу № 4155/1920-ТЕ-13 (далі  договір).
          Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити його на умовах цього договору.
          Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води  населенню.
          Замовлений обсяг природного газу у жовтні 2019-квітні 2020, зазначений в пункті 2.1 договору.
          Пунктом 3.1 договору встановлено, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.
          Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключного коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки (п. 5.1 договору).
          За умовами пп. 6 п. 7.2 договору споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 даного договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
          За умовами договору у разі прострочення споживачем оплати він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який  нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).
          Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу  до 30 квітня 2020 (включно), а в частині проведення розрахунків  до їх повного здійснення.
          До договору сторонами укладено вісім додаткових угод, згідно з якими, зокрема, змінювалась ціна газу за відповідні періоди. Додатковою угодою № 6 від 28.01.2020 сторони встановили інший розмір пені, а саме - в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який  нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
          На виконання договору та додаткових угод в період з жовтня 2019 по березень 2020 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 12  717  655 грн. 77 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 154 938,83 грн., від 30.11.2019 на суму 2  660  174,60 грн., від 31.12.2019 на суму 2  600  959,48 грн., від 31.01.2020 на суму 3  276  740,17 грн., від 29.02.2020 на суму 2  495  356,09 грн., від 31.03.2020 на суму 1  529  486,60 грн.
          Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключного коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.
          Споживачем отриманий від постачальника газ оплачений не у повному обсязі.
          Станом на час розгляду справи основний борг відповідача перед позивачем за переданий природний газ за заявлений до стягнення період складає 6  223  814 грн.. 70 коп.
          За прострочення оплати природного газу позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 230  651 грн. 77 коп., 403  858 грн. 57 коп.  3% річних та 1  098  120 грн. 93 коп.  інфляційних втрат.
          Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.
          Дані обставини не заперечуються сторонами.
          Як вбачається з тексту апеляційної скарги, рішення господарського суду оскаржується позивачем в частині зменшення розміру пені на 50% у зв`язку з чим відмовлено в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 115 325 грн 89коп.          
          Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.
          Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст.ст.525, 526 ЦК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.
          За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
          Відповідно з ч.1 ст.549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
          Відповідно до ст.ст.610, 612 Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          Згідно з ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
          Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.
          Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
          Згідно з статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
          Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
          Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.
          Зміст зазначених норм свідчить, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
          Водночас, колегія суддів зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013.
          Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
          Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач звернувся з заявою про зменшення розміру пені до 95%.
          В обгрнутування цієї заяви відповідач вказав, що він є єдиним виробником послуг з централізованого опалення в м. Токмак. Підприємство розраховується за отриманий газ по мірі надходження коштів від споживачів м. Токмак. На підприємство покладено обов`язок безперебійного постачання теплової енергії споживачам протягом опалювального сезону. У зв`язку з низькою платоспроможністю значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, відсутністю коштів, відповідач буде позбавлений можливості своєчасно ліквідовувати аварійні ситуації, проводити поточні ремонти теплових мереж та технічне обслуговування обладнання котельні та теплових пунктів, своєчасно та якісно надавати послуги населенню м. Токмак. Стягнення заявленої суми пені призведе, зокрема,  до зриву опалювального сезону 2020-2021 для населення, бюджетних організацій та закладів освіти (дитячі садочки, школи, лікарні, навчальні заклади, підприємства та адміністративні організації).
          Підприємство здійснює постачання теплової енергії тільки в опалювальний період, тобто з жовтня по квітень, у зв`язку з чим не завжди має можливість провести своєчасну оплату своїх зобов`язані в результаті невиконання кінцевими споживачами зобов`язань з оплати отриманих послуг. Комунальне підприємство перебуває в тяжкому матеріальному стані, що підтверджується наданим суду звітом.
          Між тим, підприємством приймаються заходи для стягнення заборгованості зі споживачів. До виконавчої служби направлені накази (виконавчі листи) на стягнення з боржників заборгованості за послугу з постачання теплової енергії на суму 3 629 260 грн. Фактично виконавчою службою стягнуто 296 490 грн.
          Вказана обставина підтверджується актом звіряння кількості виконавчих документів про стягнення коштів в рахунок відшкодування заборгованості по житлово-комунальним послугам, які перебувають на виконанні у державній виконавчій службі станом на 01.07.2021 року.
          Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Так, колегією суддів досліджено представлені відповідачем докази та враховано, що метою діяльності підприємства відповідача є постачання споживачам теплової енергії, які несвоєчасно розраховуються за надані послуги і сплата повної суми заявленої до стягнення пені, яка є надмірною, може призвести до зриву опалювального сезону.
          Як правильно встановив господарський суд, відповідач виконує свої зобов`язання за договором, сплативши більшу частину заборгованості, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання своїх договірних зобов`язань.
          Також, крім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.
          Відтак,  господарський суд надав оцінку всім обставинам справи, обґрунтовано встановив наявність підстав для зменшення розміру пені на 50 процентів та задоволення позовних вимог про її стягнення з відповідача в сумі 115 325грн. 89 коп.
          Доводи скаржника  не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до  статті 129 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276,     281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення. 
          Рішення  Господарського суду Запорізької області від 05.08.2021 у справі №908/1286/21 залишити без змін.
          
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено   09.11.2021 р.

Головуючий суддя                                                                        С.Г. Антонік
                                                                                                                                                                                                                                                                           Суддя                                                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                      О.Г.Іванов