П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8089/20	

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
ухвалу суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 06 жовтня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 420/8089/20 (набрало законної сили 26.11.2020р.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Було визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахування пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №11 від 06.03.2020 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Визнано протиправним та скасовано рішення управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №26 від 13.08.2020 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. сплачені за квитанцію №0.0.1814286292.1 від 25.08.2020 року.
Ухвалою суду від 30.03.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20 у 60-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали суду.
25.05.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало до суду звіт про виконання рішення суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20 (вх.№26451/21).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року суд першої інстанції прийняв звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року про прийняття звіту про виконання рішення суду скасовано. Відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі № 420/8089/20 (№ 1500-0403-7/62622 від 19.05.2021р.). Встановлено новий строк для подачі до суду звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року у справі №420/8089/20 та зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня отримання постанови суду апеляційної інстанції. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у загальному розмірі 4 270,00 (чотири тисячі двісті сімдесят) гривень (з яких 2270,00 грн. судовий збір та 2000,00 грн. витрати на правничу допомогу).
Ухвалою суду від 30.07.2021року за наслідками розгляду звіту боржника суд встановив новий строк та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у 60-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення суду від 12.10.2020 року по справі №420/8089/20.
До суду 05.10.2021 року надійшов звіт від боржника про виконання рішення суду по справі № 420/8089/20.
28.09.2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про накладення штрафу на керівника боржника через невиконання судового рішення.
Розглянувши звіт щодо виконання судового рішення, Одеським окружним адміністративним судом 06.10.2021р. прийнято ухвалу, якою:
накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 штраф в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 47580,00 грн.;
половину штрафу у розмірі 23790,00 грн. (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь ОСОБА_1 
половину штрафу у розмірі 23790,00 грн. (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК в Од.обл/м.Одеса/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA518999980313050106000015744; код класифікації доходів бюджету: 21081100);
попереджено керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;
встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 в адміністративній справі №420/8089/20 в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум - один місяць після отримання копії даної ухвали.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Головним управлінням ПФУ в Одеській області подано на зазначену ухвалу апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в повному обсязі, прийняти нове рішення, яким затвердити звіт Головного управління про виконання рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ГУ ПФУ в Одеській області вжило усіх можливих та залежних від нього заходів на виконання рішення суду у цій справі. Так, як наголошується скаржником, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2020р. у даній справі, ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 951220134300 від 26.11.2020р. проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020р. та його розмір складає 174  991,50 грн. сума доплати за період з 19.02.2020р. по 30.11.2020р. склала 1089911,60 грн. Починаючи з грудня 2020р. ОСОБА_1 нараховується та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в сумі 174  991,50 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання судового рішення у справі №420/8089/20. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням, буде проведена за умови надання відповідного фінансування. Враховуючи на думку апелянта, судом першої інстанції накладення штрафу на начальника Головного управління суперечить нормам матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи
19.11.2021р. (вхід.№ 25284/21) від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФЦУ в Одеській області у якому вказує про хибність та необґрунтованість доводів пенсійного органу, посилаючись на те, що ГУ ПФУ в Одеській області вибірково застосовує черги погашення заборгованості, а подані Звіти про виконання судового рішення відомості про відсутність (недостатність) бюджетних асигнувань для виплати заборгованості за судовим рішенням, яке набрало законної сили є виключно вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень.
Судова колегія вважає, що у відповідності до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, приймаючи оскаржувану відповідачем ухвалу від 06.10.2021р., суд першої інстанції констатував фактичну відмову відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 1291 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у т.ч. в частині обов`язковості виконання судових рішень.
Суд першої інстанції врахував, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області втрете до суду подано звіт, з якого не убачається належного виконання боржником рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року в адміністративній справі №420/8089/20, такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на переконання суду, свідчать про ухилення боржника від виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 в адміністративній справі №420/8089/20, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано виплатити на користь ОСОБА_1 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року.
При цьому, суд першої інстанції також зауважив про те, що ОСОБА_2 , як керівник суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не забезпечив повне виконання рішення суду у даній справі, суд вважає за необхідне накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, яким є начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Буряченко Олександр Євгенович.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків суду першої інстанції для прийняття оскаржуваної ухвали апеляційний суд враховує, що приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Як встановлено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
Тобто, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.
Як встановлено до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.
Як встановлено з матеріалів справи рішення у даній справі набрало законної сили, однак наразі у повному обсязі відповідачем залишилось невиконаним, зокрема було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 19.02.2020р., та його розмір склав 174991,50грн., сума доплати за період з 19.02.2020р. по 30.11.2020р. склала 1089911,60 грн. Починаючи з грудня 2020 року позивачці у справі нараховується грошове утримання у зазначеному вище розмірі. Водночас, сума доплати 1089911,60 грн. – заборгованості відповідача перед позивачкою наразі фактично не виплачена.
Відповідач обґрунтовує часткове виконання судового рішення у цій справі відсутністю відповідного фінансування з боку Державного бюджету України та зазначає, що інформацію про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі № 420/8089/20 та про суму нарахованих але не виплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ. На підтвердження вчинених в матеріалах справи наявні копія рішення ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок грошового утримання, розрахунок заборгованості та витяг з реєстру судових рішень.
Судова колегія звертає увагу, що згідно ч. 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 вказаної статті за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Отже, судом першої інстанції було вірно зауважено, що обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо подання звіту про вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення з питання вирішення спору по суті, реалізується у разі встановлення судом відповідного строку для цього відповідно до приписів ст. 382 КАС України.
Виконання судового рішення має бути підтверджено документально, у тому числі в частині фактичної реалізації обов`язків суб`єкта владних повноважень.
З огляду на встановлені спірні обставини та наведені законодавчі приписи, апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відмову у прийнятті звіту ГУ ПФУ в Одеській області про виконання рішення суду від 05.10.2021 року та встановлення нового строку подання звіту про його виконання.
Що стосується накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Одеській області за невиконання судового рішення у даній справі, в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України коштом Державного бюджету України.
Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі - Порядок № 649).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:
документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;
копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій та довічного грошового утримання судді у відставці за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції та зазначалось вже вище, Головне управління ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок довічного грошового забезпечення судді у відставці ОСОБА_1 ; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року включено до Реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, поставивши таким чином позивача у чергу на безпосередню виплату заборгованості; визначено розмір доплати, що підлягає до виплати – 1089911,60 грн.; фактично виплачується з 01.12.2020р. щомісячне грошове утримання суддів у відставці у перерахованому розмірі; визначено також, що сума заборгованості за період з 19.02.2020р. по 30.11.2020р. становить 1089911,60 грн. та зазначену суму було нараховано до виплати, але фактично не виплачено через відсутність відповідного фінансування з боку Державного бюджету України
Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління, поза розумним сумнівом, вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року.
Фактична невиплата нарахованих 1089911,60грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. 
Отже, за умови дотримання Головним управлінням ПФУ в Одеській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18.
До того ж слід зауважити, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.
При цьому основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Водночас колегія суддів зазначає, що прийняття судом рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у даному випадку не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та, відповідно, не відновить його право.
Колегія суддів також враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.
Суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.
Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.
Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.
Зважаючи на те, що Головне управління ПФУ в Одеській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року, дотримуючись при цьому законодавчих приписів, колегія суддів доходить до висновку про передчасність застосування судом попередньої інстанції до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.
Апеляційний суд також звертає увагу на викладені у апеляційній скарзі посилання апелянта на Постанову Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги”, починаючи з 1 квітня 2021 року вноситься зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів. України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок).
Пунктом 3 Постанови закріплено, що Пенсійний фонд України до 1 квітня 2021 року проводить підготовчі технічні, заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій. Постановою також внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, відповідно до якого саме Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.
На виконання даного Порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області укладено трьохсторонні договори між банківськими установами та Пенсійним фондом України, згідно з якими саме на Пенсійний фонд покладено обов`язок фінансування «пенсійних виплат».
Пенсійний фонду України листом від 25.06.2021 № 2800-04-5/30473 звернувся до головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України про порушення питання про збільшення асигнувань з державного бюджету (бюджетна програма за КПКВК 2506080 “Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду”) на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у 2021 році та повторно ініціювати відкриття для Пенсійного фонду України окремої бюджетної програми “Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду”.
Проте, збільшення видатків на фінансування вказаної бюджетної програми Міністерством соціальної політики України, а відповідно Пенсійним фондом України для Головного управління на даний час не проведено.
За вказаного, судова колегія погоджується з доводами апелянта про те, що фактична невиплата нарахованих 1089911,60 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є ПФ України, спрямовується на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.
Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, беручи до уваги висновки Верховного Суду у постановах, які було зазначено вище, суд не вбачає підстав для накладення на керівника ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за невиконання рішення суду у цій справі.
Підсумовуючи, суд зазначає, що оскільки правових підстав для накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Одеській області немає, водночас суд наголошує, що це не звільняє орган ПФУ від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, та не позбавляє позивача права звернутися до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України, якщо подальша поведінка відповідача буде давати приводи вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, затягує його виконання або ж діє недобросовісно та не вживає заходів, необхідних для його якнайшвидшого виконання.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням усього вищевикладеного, ухвала суду першої інстанції в частині накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Одеській області за невиконання судового рішення в порядку ст. 383 КАС України та попередження керівника суб`єкта владних повноважень - начальника ГУ ПФУ в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції, - не відповідає вимогам ст. 242 КАС України.
Згідно п.4 ч.1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Одеській області слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції від 06.10.2021р. скасувати в частині накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області, в іншій частині ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315-317, 321-322, 325, 328, 382, 383 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Одеській області – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №420/8089/20 – скасувати в частині накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 штрафу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 47580,00 грн.: половину якого у розмірі 23790,00 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь ОСОБА_1 , а іншу половину якого у розмірі 23790,00 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь державного бюджету України, та в частині попередження керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.
У іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 420/8089/20 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.