ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/613/21                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.

При секретарі:                              Шепель О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на окрему ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , заявник) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив: 
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – ГУ ПФУ в Чернігівській області), вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року по справі № 620/613/21 щодо виплати заявнику пенсії з обмеженням, а саме з урахуванням максимального розміру пенсії 38 784,16 грн та обмеженням надбавки, як особі з інвалідністю 3 групи та її виплати у фіксованому розмірі;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01 січня 2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі розрахованого відповідно до довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18 квітня 2019 року № ФЧ51973 та з врахуванням встановлених законодавством України надбавок без будь-якого обмеження всіх складових пенсії заявника;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести доплату розміру пенсії заявника за липень 2021 року відповідно до нового розміру пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати заборгованість пенсії за період починаючи з 01 січня 2018 року з врахуванням змін по розміру прожиткового мінімуму, передбаченого Законом України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік та її виплату;
копію окремої ухвали направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року по справі № 620/613/21;
встановити контроль за виконанням судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року по справі № 620/613/21.
Окремою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично відмовився виконувати рішення суду, що набрало законної сили, оскільки ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснено лише перерахунок пенсії заявнику з 01 січня 2018 року з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 18.04.2019 № ФЧ51973, виданої Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмеження її максимальним розміром в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому виплату коштів не проведено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу.
При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що забезпечити виплату позивачу заборгованості в сумі 839 909,73 грн. за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року неможливо, оскільки відсутні кошти для такої виплати; з 01 квітня 2021 року такі виплати здійснює Пенсійний фонд України; вибірково надавати переваги одній особі перед іншими по виплаті коштів за рішеннями судів суперечить нормам Конституції України та містить ознаки корупційного правопорушення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, наполягав на законності оскаржуваної ухвали.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності (3 група) внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України №2262).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №620/613/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року по справі № 620/1403/19 щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01 січня 2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі розрахованого відповідно до нової довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18 квітня 2019 року № ФЧ51973 та з врахуванням встановлених законодавством України надбавок без обмеження максимального розміру пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести розрахунок заборгованості пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року без її обмеження максимальним розміром відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року по справі № 620/1403/19.
Вказане судове рішення, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, набрало законної сили 30 червня 2021 року.
13 липня 2021 року на виконання вищевказаного рішення суду позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року в розмірі, розрахованому відповідно до нової довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18 квітня 2019 року №ФЧ51973 та з врахуванням встановлених законодавством України надбавок без обмеження максимального розміру пенсії, та розрахунок заборгованості пенсії з 01 січня 2018 року без її обмеження максимальним розміром відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року по справі №620/1403/19, що підтверджується копіями розпоряджень про перерахунок пенсії та не заперечується позивачем.
Розмір пенсії за рішенням суду з 01 січня 2018 року склав 21  504,98 грн., з 01 січня 2019 року - 30  144,57 грн., з 05 березня 2019 року – 38 784,16 грн.
Доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2021 року складає 839  909,73 грн., що підтверджується розрахунком на доплату пенсії.
На виконання рішення суду пенсія позивачу виплачується з 01 серпня 2021 року в розмірі 38  784,16 грн.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справа №620/613/21 внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі № 620/613/21 залишається не виконаним, звернувся до суду з даною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Відповідно до ч.2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, особа, якій належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, завершальним етапом у передбаченій ст. 382 КАС України процедурі судового контролю за виконання судового рішення є надання судом оцінки поданому відповідачем звіту про виконання рішення суду.
Як випливає з норм ч. 2 статті 382 КАС України, за наслідком розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд може дійти висновку про виконання або невиконання (неповне виконання) судового рішення. При цьому, в залежності від стану виконання рішення, суд може: 1) встановити новий строк подання звіту; 2) накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у передбаченому розмірі або 3) прийняти звіт і вважати рішення виконаним у належний спосіб, що виключає підстави для прийняття одного із двох зазначених вище рішень.
Відповідно до ч. 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що специфіка категорії справ, до якої належить розглядувана справа, полягає у залежності проведення виплат від бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України. В даному випадку, Головне управління не є розпорядником бюджетних коштів.
Інформацію про кошти, що підлягають виплаті громадянам за рішеннями судів, які набрали законної сили, Головне управління надає Пенсійному фонду України, який, в свою чергу, здійснює виплату коштів в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Рішення суду Головним управлінням виконуються добровільно, в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Так, Головним управлінням вчинено всі можливі дії для виконання рішення суду, а рішення суду виконано таким чином з незалежних від управління підстав, оскільки з 01 квітня 2021 року виплата пенсій взагалі здійснюється Пенсійним фондом України.
При цьому, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин (постанова Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а).
Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень без діяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи (постанова Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17).
Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права, на суд» (Hornsby у. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40 Seordino v. in Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 §1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37,
Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece ) (Горнсбі проти Греції), § 41, Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31 — 32.
Хоча, за деяких обставин, виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинне порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).
У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus у. Prance (Матецс проти Франції) § 58 Sabin Pepescu v. Romania (Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватися, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi, v. in Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).
Згідно Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами (пункт 1 частини 2 статті 92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України.
Відповідно до ч.1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно ч.2 статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 2 статті73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Крім того, Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму, згідно з якою Пенсійному Фонду України виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.
Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не наділене повноваженнями самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів.
Органи Пенсійного фонду України зобов`язанні використовувати кошти виключно за цільовим призначенням. 
Згідно пунктів 20 та 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і виконання ним дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.
Виплата пенсій може бути здійснена ГУ ПФУ у Чернігівській області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в бюджеті Пенсійного фонду України на 2020 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 22, в розділі “Видатки” у позиції кошти Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів було виділено 200 000 тис.грн.
В бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 126, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено 360 000 тис. грн.
Також судом встановлено, що Пенсійного фонду України у квітні 2021 року здійснена виплата заборгованості по судових рішеннях, які набули чинності та прийняті на облік з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року в сумі 2 096  818,58 грн. В травні 2021 року здійснена виплата заборгованості по 70 судових рішеннях. які набули чинності та прийняті на облік з 01 липня 2019 року по 31 серпня 2019 року в сумі 969  672,97 грн. Крім того, 10 червня 2021 року Пенсійним фондом України здійснена виплата заборгованості по 40 судових рішеннях, які набули чинності та прийнятті на облік з 01 вересня 2019 року по 31 жовтня 2019 року в сумі 1176812,63 грн.
На даний час профінансовані доплати пенсій на виконання 84 рішень судів, що надійшли до Головного управління з 01 листопада 2019 року по 10 листопада 2019 року в сумі 2 628 661,91 грн.
При цьому, невиплаченою залишається заборгованість по 212 судових рішеннях, які набули чинності та прийняті на облік з 12 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року на суму 59 392  643,16 грн., по 726 судових рішеннях, які набули чинності та прийняті на облік з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, заборгованість складає 49 579 945,91 грн.
Натомість, як зазначалося вище, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі № 620/613/21 внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є територіальним органом виконавчої влади, який діє у межах своїх повноважень та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами.
Наведені обставини свідчать, що Головне управління вчинило передбачені законодавством необхідні дії для виконання рішення суду у справі № 620/613/21.
Зважаючи на викладене, забезпечити виплату позивачу заборгованості в сумі 839 909,73 грн. за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року наразі об`єктивно неможливо, що при цьому не свідчить про вчинення відповідачем протиправних дій.
У зв`язку з наведеним колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем всупереч вимог Конституції України рішення суду.
Відтак, відсутні підстави для визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було не повно встановлено фактичні обставини справи, не надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято необґрунтоване рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.
Окрему ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року – скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків