Справа № 308/4475/14-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,
       з участю секретаря Микуляк Є.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року (у складі судді Придачука О.А.) за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у жовтні 2017 р. 
       Просив визнати виконавчий лист № 308/4475/14 від 13.01.2016 р., виданий Ужгородським міськрайонним судом таким, що не підлягає виконанню унаслідок погашення основного зобов`язання у зв`язку із припиненням (ліквідацією) юридичної особи – боржника ТОВ «Медсервіс».
       На обґрунтування заяви вказав, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2012 р. було стягнуто з ТОВ «Медсервіс» на користь ПАТ «Укргазбанк» 2 437 025,07 грн. заборгованості, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме – нерухоме майно та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Медсервіс».
       23 березня 2015 р. у справі № 308/4475/14 винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» 3 429 931,88 грн. заборгованості за кредитним договором № 07/08-кл від 03.07.2008 р. і 3654 грн. у відшкодування судових витрат.
       На виконання указаного судового рішення Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист від 13.01.2016 р. 
       09 березня 2016 р. було відкрито виконавче провадження.
       Як убачається із витягу ЄДРЮОФОП від 29.03.2017 р., ТОВ «Медсервіс» припинено.
       Заявник вважає, що виконавчий лист, виданий у справі № 308/4475/14 13.01.2016 р., не підлягає виконанню унаслідок погашення основного зобов`язання у зв`язку з припиненням (ліквідацією) юридичної особи боржника. На сьогоднішній день відсутнє зобов`язання ТОВ «Медсервіс», за яке поручитель ОСОБА_1 має нести відповідальність.
       Припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, оскільки зобов`язання за кредитним договором припиняється.
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 р. у задоволенні цієї заяви відмовлено.
        ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги є аналогічні доводам заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . Узагальнені заперечення зводяться до того, що рішення суду про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 набрало законної сили до моменту припинення (ліквідації) юридичної особи – ТОВ «Медсервіс», а тому таке рішення підлягає виконанню і не може бути скасоване.
       Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення– без змін, із таких мотивів.
       Суд виходив із того, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не містить законних і обґрунтованих підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
       Колегія суддів погоджується із цим висновкомчерез його відповідність обставинам справи, нормам процесуального та матеріального закону, які регулюють спірні правовідносини.
       Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
       Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
       Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
       Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
       Як видно з матеріалів справи, 09.03.2016 р. старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму боргу в розмірі 3 429 931,88 грн. і 3 654 грн. у відшкодування судових витрат (а.с.6).
       Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що ТОВ «Медсервіс» (поручителем якого є ОСОБА_1 ) 27.03.2017 р. припинено на підставі судового рішення у зв`язку з визнанням її банкрутом (а.с.10-16, 19-21).
       Позиція ОСОБА_1 як і в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції зводиться до того, що виконавчий лист 308/4475/14 від 13.01.2016 р. не підлягає виконанню внаслідок погашення основного зобов`язання у зв`язку із припиненням (ліквідацією) юридичної особи боржника. Заявник вважає, що на момент розгляду справи відсутнє зобов`язання ТОВ «Медсервіс» за яке поручитель – ОСОБА_1 повинен відповідати та нести відповідальність.
       Така позиція апелянта суперечить нормам процесуального закону, що регулює спірні правовідносини, письмовим доказам і правовим позиціям Верховного Суду.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2015 р. у справі № 308/4475/14 первісний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 429931,88 грн. заборгованості за кредитним договором №07/08-кл від 03.07.2008 р. і 3654 грн. у відшкодування судових витрат.
       У зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання договору поруки № 07/08-кл-03 від 03.07.2008 р., укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , припиненим – відмовлено.
       На виконання указаного судового рішення було видано виконавчий лист № 308/4475/14 від 13.01.2016 р., який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню.
       Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.03.2017 р. ліквідовано юридичну особу – ТОВ «Медсервіс».
       Отже, рішення про стягнення із ОСОБА_1 як поручителя ТОВ «Медсервіс» заборгованості за кредитним договором № 07/08-кл від 03.07.2008 р. було прийняте, а виконавчий листвиданий до визнання ТОВ «Медсервіс» банкрутом.
       Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник був зобов`язаний указати передбачені процесуальним законом підстави, для того щоб суд мав можливість визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
       Зокрема, це могло би бути посилання на відсутність повністю чи частково обов`язку боржника погасити перед Банком боргу зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням тощо.
       Проте, у заяві не наведено жодних доводів, які б дали змогу суду вирішити питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указує на те, що оскільки припинено юридичну особу у зв`язку з визнанням її банкрутом, це у свою чергу є підставою припинення поруки, то виконавчий лист від 13.01.2016 р. Ужгородського міськрайонного суду не може бути виконаний так як обов`язок боржника повністю відсутній.
       Однак, така позиція заявника є хибною.
       По-перше: в спірних правовідносинах не встановлюється факт припинення поруки, судом установлюється факт наявності чи відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       Посилання апелянта на те, що оскільки припинено юридичну особу у зв`язку з визнанням її банкрутом, що у свою чергу є підставою припинення поруки суперечить правовій позиції висловленій Верховним Судом України в постанові від 29 березня 2017 р. де вказано, що право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов`язання поручителя.
       Крім того, Банком надано довідку від 04 жовтня 2021 р., що станом 16 вересня 2021 р. залишок заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 308/4475/14 виданим Ужгородським міськрайонним судом 13.01.2016 р. складає 854 648,84 грн. і 3654 грн. судового збору. 21.04.2017 р. суму в розмірі 2 525 622,28 грн. було добровільно сплачено майновим поручителем ТОВ «Денс», а в період із 2017 р. по вересень 2021 р. суму в розмірі 49 660,76 грн. стягнуто з доходів ОСОБА_1 у ході виконавчого провадження (а.с.147).
       Тобто, незважаючи на визнання ТОВ «Медсервіс» банкрутом у березні 2017 р., майновий поручитель у квітні 2017 р. погашає основний борг ТОВ «Медсервіс» перед Банком, який виник на підставі рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2012 р., яким із ТОВ «МедСервіс» на користь Банку стягнуто2 437025,07 грн. заборгованості станом на 08.02.2012 р., із яких: 1 062500 грн. - строкова заборгованість; 1 140500 грн. - прострочена заборгованість; 8434,23 грн. - поточна заборгованість по процентам; 103533,79 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 1758,39 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 120298,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.
       Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.01.2021 р. у справі № 522/1528/15-цзвернула увагу на те, що правова визначеність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2004 року у справі "Світлана Науменко проти України" (SvetlanaNaumenko v. Ukraine), заява N 41984/98, § 53). Тому задоволення позову про визнання поруки припиненою в одній справі не є ані підставою перегляду судового рішення в іншій справі за нововиявленими обставинами (частина друга статті 423 ЦПК України), ані підставою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (частина друга статті 432 ЦПК України).
       У наших спірних правовідносинах є рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення із ОСОБА_1 , як поручителя ТОВ «Медсервіс» кредитної заборгованості, виконавчий лист на виконання указаного судового рішення видано до того  як ТОВ «Медсервіс» визнано банкрутом, жодних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які передбачені процесуальним законом, заявником не вказано, відтак як заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню так і доводи апеляційної скарги, які є аналогічні доводам заяви, не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.                                                         4.Повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 р.
Судді: