ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2021 року           справа №360/689/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №360/689/20 (суддя І інстанції Шембелян В.С., повний текст виготовлено 17.04.2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 10962,06 грн..
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року суд визнав поважними причини пропуску строк звернення до суду та задовольнив клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 51-53).
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що наказом ГУНП в Луганській області від 26.08.2016р. №573 о/с ОСОБА_1 звільнено згідно з Законом України «Про національну поліцію» за ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням), а тому в силу приписів пункт 2.3.6 Договору про підготовку у вищому навчальному закладі від 01.09.2014р., положення статті 18 Закону України «Про міліцію», Порядку №313, статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Факт ліквідації органу, не може бути підставою для невиконання договору.
Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, доказів на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, також суду не надав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений, однак не прибув до суду, на адресу суду повернувся конверт з позначкою інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, в якому відповідачу було надіслано повістку про виклик до суду.
Сторони у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом МВС України від 07.08.2014р. №792 «Про переведення курсантів Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка та Донецького юридичного інституту МВС України» та наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.08.2014 №189 о/с, ОСОБА_1 переведений для подальшого навчання з 30.08.2014 року на 3-й курс Харківського національного університету внутрішніх справ (а.с.4).
01.09.2014р. на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», чинного на момент укладення договору та наказу МВС від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Луганській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 6-7).
Пунктом 2.3.6. договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, особа зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Харківському національному університеті внутрішніх справ, загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, за період з 30.08.2014 по 20.06.2015 становить 10962,06 грн, в тому числі витрати на: грошове забезпечення 2612,97 грн, продовольче забезпечення 1173,08 грн, речове забезпечення 3646,46 грн, вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 3529,55 грн. Із вказаною довідкою відповідач ознайомлений 19.06.2015 (а.с. 8).
Відповідно до довідки Харківського національного університету внутрішніх справ від 09.11.2018 № 4/1275, за період з 2014 по 2015 рік грошове забезпечення відповідача складає 2612,97 грн (а.с. 9).
В довідці-розрахунку № 125 про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення курсанта ННІНФУМ ОСОБА_1 , який навчався з 2014 по 2015 роки, зазначена загальна сума витрат - 3646,46 грн. (а.с. 11).
Також довідка-розрахунок витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_1 підтверджує суму витрат, що складає 1173,08 грн (а.с. 10).
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 20.06.2015 №86 о/с ОСОБА_1 був відрахований зі складу курсантів та відкомандирований до ГУ МВС України в Луганській області для подальшого проходження служби. В наказі зазначено, що сума витрат університету, пов`язаних з утриманням позивача складає 10962,06 грн (а.с. 5).
В довідці ГУНП в Луганській області вказано, що лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 06.08.2012р. по 06.11.2015р. та в Національній поліції з 07.11.2015р. по 26.08.2016р. на посадах атестованого складу (а.с. 46).
Наказом ГУНП в Луганській області від 26.08.2016р. №573 о/с ОСОБА_1 звільнено згідно з Законом України «Про національну поліцію»  за ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) (а.с. 47).
Листом ГУНП України в Луганській області від 23.10.2018р. № 4027/111/19-2018, який отримано закладом позивача 02.11.2018р., повідомлено ХНУВС про звільнення відповідача зі служби в поліції (а.с. 13).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Правові засади організації та діяльності міліції, а також порядок проходження служби в міліції в Україні визначає Закон України «Про міліцію» (в редакції, що діяла на момент укладання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2014).
Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Частиною першою статті 63 Закону №580-VIII визначено, що контракт про проходження служби в поліції - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає поліція, для визначення правових відносин між сторонами.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 63 Закону №580-VIII, контракт про проходження служби в поліції укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, - на час навчання.
Згідно із частиною 7 статті 63 Закону №580-VIII, контракт про навчання укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за умови досягнення такими особами 18-річного віку.
Частиною 3 статті 65 Закону №580-VIII, випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, призначаються на відповідні вакантні посади безпосередньо після закінчення навчання в цих навчальних закладах.
Відповідно до частин 1-5 статті 74 Закону №580-VIII, до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.
Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Розподіл випускників вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, які навчаються на денній формі навчання за державним замовленням, здійснюється комісіями з персонального розподілу з урахуванням інтересів служби відповідно до набутої випускником кваліфікації, спеціальності та спеціалізації.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №261), пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до пункту 4 Порядку №261, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після закінчення навчального закладу і відрахування зі складу курсантів наказом позивача від 20.06.2015 №86 о/с відповідач продовжив проходження служби в органах міліції з 22.06.2015р. по 06.11.2015р. на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Новопсковського районного відділу ГУ МВС України у Луганській області, звільнений з ОВС за пунктом 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом в ОВС (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади) на підставі наказу ГУМВС №399 о/с від 22.06.2015р.; з 07.11.2015р. по 26.08.2016р. позивач проходив службу в поліції на посаді інспектора Новопсковського відділу поліції ГУНП в Луганській області, звільнений на підставі наказу ГУНП №573 о/с від 26.08.2016р. згідно з Законом України «Про національну поліцію» за ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) (а.с. 46, 47).
Отже, до відпрацювання трьох років після закінчення навчального закладу, позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).
Таким чином, враховуючи вищенаведене, пункт 2.3.6 Договору про підготовку у вищому навчальному закладі від 01.09.2014р., положення статті 18 Закону України «Про міліцію», Порядку №313, статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №261, колегія суддів вважає, що у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача вартості витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 10962,06 грн., а тому судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №360/689/20 - задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №360/689/20 - скасувати.
Позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 10962,06 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (ідентифікаційний код: 08571096, місцезнаходження: 61080, Харківська обл., місто Харків, пр-т Льва Ландау, 27) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 10 962,06 грн..
Постанова у повному обсязі складена 16 листопада 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 16 листопада 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                       А.А. Блохін

                                                                                                          І.В. Сіваченко