ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2021 р.           Справа№ 911/3616/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Корсака В.А. 
          Шапрана  В.В. 
 
секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 (повний текст рішення складено 11.08.2021)
у справі №911/3616/20 (суддя Бацуца В.М.)
за позовом ОСОБА_1  
до Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі"
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, -  ОСОБА_2 
про визнання недійсним рішення загальних зборів членів об?єднання

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулась до Господарського суду Київської області із позовом до ОСББ "Кантрі" про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3" (в подальшому Об`єднання співвласників житлового комплексу "Кантрі"), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013, в частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного, а саме про:
„Прийняття у члени об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3" ОСОБА_2 як власника домоволодінь (житлових приміщень) №№ 43/1, 43/2, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , 43/9, 43/10, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , які межують із житловим комплексом "Комплекс 3".
Рішенням Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення на загальних зборах членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що відбулись 04.10.2013 і яке оформлено протоколом № 19 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" від 04.10.2013, було прийнято самим позивачем ( ОСОБА_3 представник від імені ОСОБА_1 ) та всіма іншими членами об?єднання одноголосно, що виключає порушення будь-яких її корпоративних прав чи інтересів саме відповідачем.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1  07.09.2021 засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій просила суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20. Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Визнати недійним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3" (місцезнаходження: 08711, Київська область, Обухівський район, смт Козин, вул. Лугова, 9; ідентифікаційний код 32448669), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013, в частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного, а саме про:
„Прийняття у члени об`єднання співвласників житлового комплексу "Комплекс 3" ОСОБА_2 як власника домоволодінь (житлових приміщень) №№ 43/1, 43/2, 43/3, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_16, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , які межують із житловим комплексом "Комплекс 3". Судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування своєї скарги позивач зазначав, що рішення суду першої інстанції прийнято без його повного, всебічного та справедливого розгляду справи, без з`ясування дійсних обставин справи відносно порушення оспорюваним рішенням норм законодавства та прав позивача.
Крім того, позивач зазначав, що рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", у частині п`ятого питання порядку денного були прийняті відповідачем із порушенням положень чинного законодавства України - за відсутності будь-яких правових підстав для включення до учасників об?єднання третьої особи - ОСОБА_2 .
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №911/3616/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Попікова О.В., Корсак В.А. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №911/3616/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено на 19.10.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду від 18.10.2021 № 09.1-08/5094/21 у зв`язку із перебуванням судді Попікової О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/3616/20.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №911/3616/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Корсак В.А., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №911/3616/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено на 19.10.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду від 18.10.2021 № 09.1-08/5094/21 у зв`язку із перебуванням судді Попікової О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/3616/20.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №911/3616/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Корсак В.А., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 до провадження у визначеному складі суддів.
У судове засідання, яке відбулось 19.10.2021 з`явився представник позивача (апелянта), представники відповідача та третьої особи не з`явилися, у суду відсутні докази отримання ухвали суду від 20.09.2021 третьою особою.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 розгляд справи №911/3616/20 відкладено до 04.11.2021.
У судове засідання, яке відбулось 04.11.2021 з`явилися представники позивача (апелянта) та третьої особи, представник відповідача не з`явився. Вся судова кореспонденція направлялась на адреси учасників справи, згідно відомостей ЄДРПОУ.
Присутні представники надали суду пояснення по апеляційній скарзі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.11.2021.
Третя особа у своїх поясненнях щодо апеляційної скарги просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, на думку третьої особи позов був пред`явлений до суду першої інстанції поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 та 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними матеріалами справи, оцінюючи кожен доказ у сукупності.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Отже, беручи до уваги вищенаведене, після проведення колегією суддів наради головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
З матеріалів справи слідує, що 18.03.2003 відбулись загальні збори членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , на яких були присутні власники житлових будинків: ОСОБА_4 (будинок № 1), ОСОБА_5 (будинок № 2), ОСОБА_1 (будинок АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 ), ОСОБА_7 (будинок № 7), ОСОБА_8 (будинок АДРЕСА_10 ) та на яких було вирішено створити Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", затвердити його статут, обрати директором об`єднання ОСОБА_9 , про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів членів ОСЖК „Комплекс 3" було складено та підписано протокол № 1 від 18.03.2003 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3".
22.04.2003 відповідним суб`єктом державної реєстрації Обухівської районної державної адміністрації Київської області було зареєстровано юридичну особу - Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
16.07.2003 Козинською селищною радою Обухівського району Київської області було видано ОСЖК „Комплекс 3" державний акт серії К В № 020919 на право власності на землю несільськогосподарського призначення площею 1, 1968 га для будівництва та обслуговування житлових будівель і господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
04.10.2013 було проведено загальні збори членів об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , на яких були присутні власники житлових будинків: ОСОБА_10 представник ОСОБА_11 (будинок № 1), ОСОБА_5 (будинок № 2), ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 (будинок АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 ), ОСОБА_7 (будинок АДРЕСА_11 ), ОСОБА_8 (будинок АДРЕСА_12 ) та на яких було вирішено, крім іншого, виключити зі складу членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_8 , виключити зі складу членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_7 , прийняти у члени Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_12 на підставі придбання ним будинку АДРЕСА_13 ; прийняти у члени Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_13 на підставі придбання ним будинку АДРЕСА_14 ; прийняти у члени Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_2 як власника домоволодінь (житлових приміщень) №№ 43/1, 43/2, 43/3, 43/4, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , 43/7, АДРЕСА_16, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , які межують із житловим комплексом „Комплекс 3"; змінити найменування Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" на Об`єднання співвласників житлового комплексу „Кантрі", тощо, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів членів ОСЖК „Комплекс 3" було складено та підписано протокол № 19 від 04.10.2013 р. загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3".
Рішенням № 47 від 27.01.2014 Козинської селищної ради Обухівського району Київської області вирішено присвоїти Об`єднанню співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" юридичну адресу: АДРЕСА_15 ; затверджено схему розміщення будинків землевласників (землекористувачів) в межах ОСЖК „Комплекс 3", тощо.
З матеріалів справи слідує, що звертаючись із позовом/апеляційною скаргою ОСОБА_1  просила суд визнати недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" (в подальшому Об`єднання співвласників житлового комплексу „Кантрі"), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013, у частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного, а саме про:
„Прийняття у члени об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_2 як власника домоволодінь (житлових приміщень) №№ 43/1, 43/2, 43/3, 43/4, 43/5, 43/6, 43/7, АДРЕСА_16, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , які межують із житловим комплексом „Комплекс 3".
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із створенням, функціонуванням і діяльністю об`єднання співвласників багатоквартирного будинку здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Законом України „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521 „Про реалізацію Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", іншими нормативно-правовими актами.
Згідно частини першою статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Згідно з ст. 1 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) житловий комплекс - єдиний комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс;
загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); 
неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку; 
об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна;
Згідно з частинами 1-3 цього ж закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. 
Об`єднання створюється як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. 
В одному житловому комплексі може бути створене тільки одне об`єднання.
Відповідно до ст. 9 цього ж закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) членом об`єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. 
Членство в об`єднанні є добровільним і може набуватися одночасно з створенням об`єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування. 
Членство в об`єднанні розпочинається на підставі поданої письмової заяви власника за згодою об`єднання. Порядок прийняття до об`єднання визначається статутом. 
Членство в об`єднанні припиняється на підставі поданої письмової заяви власника приміщення або з інших підстав відповідно до статуту об`єднання. 
Власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об`єднання, можуть укладати з об`єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах.
Статтею 19 цього ж кодексу (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. 
Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. 
Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. 
Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. 
При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. 
Об`єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов`язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом.
Пунктами 2.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 04 від 25.02.2016 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" передбачено, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:
- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України „Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України „Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України „Про кооперацію");
- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України „Про акціонерні товариства");
- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України „Про господарські товариства");
- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України „Про господарські товариства");
- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України „Про акціонерні товариства").
Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.
Пунктом 2.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 04 від 25.02.2016 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" передбачено, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.
Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:
- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;
- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;
- позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.
Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 цього ж кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 
1) визнання права; 
2) визнання правочину недійсним; 
3) припинення дії, яка порушує право; 
4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 
5) примусове виконання обов`язку в натурі; 
6) зміна правовідношення; 
7) припинення правовідношення; 
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. 
З огляду на викладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. У зв`язку з цим суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, обставини щодо наявності у позивача відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем/відповідачами з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Отже, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернулась позовом саме до ОСББ „Кантрі" про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" (у подальшому Об`єднання співвласників житлового комплексу „Кантрі"), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013, у частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного, а саме про:
„Прийняття у члени об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" ОСОБА_2 як власника домоволодінь (житлових приміщень) №№ 43/1, 43/2, 43/3, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_16, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , які межують із житловим комплексом „Комплекс 3" з тих підстав, що спірне рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", в частині п`ятого питання порядку денного були прийняті саме відповідачем (його найвищим органом - загальними зборами членів об?єднання) із порушенням положень чинного законодавства України - за відсутності будь-яких правових підстав для включення до учасників об`єднання третьої особи - ОСОБА_2 .
У процесі розгляду справи судом установлено, що на загальні збори членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що відбулись 04.10.2013, з`явились всі члени об`єднання (6 чоловік) - ОСОБА_10 представник ОСОБА_11 (будинок № 1), ОСОБА_5 (будинок № 2), ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 (будинок АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 ), ОСОБА_7 (будинок АДРЕСА_11 ), ОСОБА_8 (будинок АДРЕСА_12 ), і щодо всіх питань порядку денного вказаних загальних зборів членів об`єднання рішення приймались членами об`єднання одноголосно, у тому числі, рішення по питанню 5 порядку денного, що підтверджується протоколом № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", і сам протокол № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" був підписаний всіма членами товариства: ОСОБА_10 представник від імені ОСОБА_11 (будинок № 1), ОСОБА_5 (будинок № 2), ОСОБА_3 представник від імені ОСОБА_1 (будинок АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 ), ОСОБА_7 (будинок АДРЕСА_11 ), ОСОБА_8 (будинок АДРЕСА_12 ) та запрошеними особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
У процесі розгляду справи позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували порушення у спірних відносинах будь-яких її корпоративних прав чи інтересів саме відповідачем з огляду на те, що щодо всіх питань порядку денного вказаних загальних зборів членів об`єднання рішення приймались членами об`єднання одноголосно, у тому числі, рішення по питанню 5 порядку денного, що підтверджується протоколом № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", і сам протокол № 19 від 04.10.2013 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" був підписаний всіма членами об`єднання: ОСОБА_10 представник від імені ОСОБА_11 (будинок № 1), ОСОБА_5 (будинок № 2), ОСОБА_3 представник від імені ОСОБА_1 (будинок АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 ), ОСОБА_7 (будинок № 7), ОСОБА_8 (будинок АДРЕСА_12 ) та запрошеними особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Колегія суддів зазначає, що оспорюване рішення на загальних зборах членів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3", що відбулись 04.10.2013 і яке оформлено протоколом № 19 загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" від 04.10.2013, було прийнято самим позивачем ( ОСОБА_3 представник від імені ОСОБА_1 ) та усіма іншими членами об`єднання одноголосно, то у спірних відносинах судом не установлено порушення будь-яких корпоративних прав чи інтересів позивача саме відповідачем та не установлено обставини, які підтверджували б наявність порушення будь-яких корпоративних прав чи інтересів позивача, за захистом якого вона звернулась із даним позовом в суд, а тому позовна вимога позивача до відповідача про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" (у подальшому Об`єднання співвласників житлового комплексу „Кантрі"), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013, у частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного не підлягає задоволенню.
З матеріалів справи слідує, що третя особа у своїх поясненнях б/н від 02.03.2021 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв`язку із пропущенням позовної давності.
Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з ст. 264 цього ж кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 
Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. 
Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Пунктами 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.
У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.
Згадану заяву може бути зроблено і в процесі нового розгляду справи, який здійснюється після скасування судового рішення (судових рішень) за результатами його касаційного перегляду.
Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.
Якщо відповідачів у справі два чи кілька, суд вправі відмовити в задоволенні позову за наявності згаданої заяви лише одного з них, оскільки позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду.
У разі здійснення господарським судом у порядку статті 24 ГПК заміни неналежного відповідача належним зроблена попереднім (неналежним) відповідачем заява про застосування позовної давності у розгляді позовних вимог щодо належного відповідача судом до уваги не береться.
Законом не установлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов`язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81 1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.
Якщо сторону у справі, якою зроблено заяву про застосування позовної давності, замінено її правонаступником, то в силу припису частини другої статті 25 ГПК така заява є обов`язковою і для її правонаступника, й відтак повторної заяви останнього про застосування позовної давності не вимагається.
Суддя не повинен з власної ініціативи зазначати про сплив позовної давності. Якщо ж зацікавлена сторона посилається на сплив такої давності, суддя вправі запропонувати кожній із сторін подати відповідні докази з даного питання, в тому числі в порядку підготовки справи до розгляду.
Ураховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що із аналізу вищевказаних положень Цивільного кодексу України убачається, що у відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою тільки сторони у спорі (тобто відповідачем), зробленою до винесення ним рішення, а не за заявою третіх осіб чи інших учасників процесу. Отже, у суду відсутні підстави для застосування позовної давності.
Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем у даному спорі пред`явлено в суд позов про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" (в подальшому Об`єднання співвласників житлового комплексу „Кантрі"), оформлене протоколом № 19 від 04.10.2013 р., в частині прийнятого рішення з п`ятого питання порядку денного, саме до відповідача - ОСББ „Кантрі", оскільки спірне рішення було прийнято його найвищим органом - загальними зборами членів об?єднання, і не пред?явлено такий позов також до самої третьої особи - ОСОБА_2 , як до особи, яка ініціювала питання свого членства у Об`єднанні співвласників житлового комплексу „Комплекс 3" та звернулась в об?єднання із заявою щодо набуття членства у такому об?єднанні, подала об?єднанню необхідні документи, що стали підставою прийняття оспорюваного рішення, чим позбавила останнього можливості заявити про застосування позовної давності у статусі відповідача.
З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії позивача направлені не на реальний захист своїх порушених прав чи охоронюваних законом інтересів, а на припинення у такий спосіб членства третьої особи - ОСОБА_2 у Об`єднанні співвласників житлового комплексу „Кантрі" (попередня назва - Об`єднання співвласників житлового комплексу „Комплекс 3").
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.  

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2021 у справі №911/3616/20.
4. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. 
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 24.11.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                В.В. Шапран