ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи 766/6580/21
номер провадження 22-ц/819/1439/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.
суддів: Кутурланової О.В.
                Орловської Н.В.
секретар Дундич А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року, постановлену у складі судді Рядчої Т.І. в цивільній справі №766/6580/21 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Фідобанк"

                                ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Скарга мотивована тим, що 12.04.2021 року з відповіді виконавчої служби, скаржниці стало відомо, що на виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні перебувало виконавче провадження №40600217 з примусового виконання виконавчого листа 
№2-3030/10, виданого 24.03.2011 року Суворовським районним судом 
м. Херсона про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу у сумі 411318,24 грн. та виконавче провадження №40600370 з примусового виконання виконавчого листа 2-3030/10 про стягнення з неї на користь ПАТ «Фідобанк» судові витрати у сумі 850 грн. 
       20.04.2014 року в межах виконавчого провадження №40600217 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.
29.04.2020 року державним виконавцем за результатами проведених виконавчих дій по ВП №40600217 та по ВП №40600370 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а арешти накладені в рамках примусового виконання вказаних виконавчих листів не були зняті, у зв`язку з відсутністю підстав для такого зняття.
Оскільки такі дії порушують її права, заявниця просила суд визнати незаконною бездіяльність державних виконавців Суворовського РВДВС у 
м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при поверненні виконавчого документу стягувачу щодо не зняття арешту із всього майна, яке накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.02.2014 року у виконавчому провадженні 40600217. 
Зобов`язати державних виконавців Суворовського РВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт із всього майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.02.2014 року у виконавчому провадженні 40600217. 
Стягнути з Суворовського РВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на її користь витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що відповідно до вимог законодавства після закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний зняти арешт та інші обмеження, які накладаються на майно в межах цього виконавчого провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її представник адвокат Дмитрук С.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав у ній викладених, в судове засідання 07.10.2021 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується їх розпискою про слухання справи від 23.09.2021 року не з`явилися, заяв чи клопотань до суду про відкладення розгляду справи не направили, причини неявки суду не повідомили.
Представник стягувача (ПАТ «Фідобанк»), правонаступник ТОВ Факторингова компанія Глобал Фінанс, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
З урахуванням викладеного, колегія суддів, дійшла висновку про наявність підстав для розгляду справи з урахуванням положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Уповноважений представник Суворовського РВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Кузьменко В.О. в судовому засіданні 07.10.2021 року заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, стверджуючи, що підстав для зняття арешту з майна не має, оскільки стягувач не позбавлений права до 29.04.2023 року повторно пред`явити для виконання виконавчий лист. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження №40600217 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.02.2014 року постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу (а.с. 5).
З відповіді Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), наданої у відповідь на заяву ОСОБА_1 вбачається, що у зазначеному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №40600217 з примусового виконання виконавчого листа 
№2-3030/10, виданого 24.03.2011 року Суворовським районним судом 
м. Херсона про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу у сумі 411318,24 грн. та виконавче провадження №40600370 з примусового виконання виконавчого листа №2-3030/10 виданого 
24.03.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» судові витрати у сумі 850 грн. 
20.04.2014 року у виконавчому провадженні №40600217 державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. В ході проведених виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно у зв`язку з чим 29.04.2020 року у виконавчому провадженні №40600217 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та по виконавчому провадженню №40600370 державним виконавцем винесено 27.12.2018 року постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що відповідно до вимог ст. 37,40 Закону України «Про виконавче провадження» арешти не знімаються (а.с. 4).
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не надано належних та допустимих доказів того, що нею сплачено борг перед фінансовою установою та виконавчій збір до виконавчої служби, внаслідок чого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна. 
Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Частиною 3 ст. 37 даного Закону також передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Отже, законодавством передбачені випадки, коли державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу. Та обставина, що виконавчий документ повернуто з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не є підставою для зняття арешту з майна та коштів боржника.
В ході апеляційного розгляду справи були витребувані копії
ВП №40600217 та прийнятті судом апеляційної інстанції, оскільки зазначені документи мають значення для правильного вирішення справи.
Так, із копії постанови від 29.04.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, вбачається, що виконавчий лист №2-3030/10 від 24.03.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» 411318,24 грн. повернутий стягувачу на підставі
 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». В цій же постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.04.2023 року.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що у скаржника відсутній борг, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовані матеріалами виконавчого провадження, які долучені до матеріалів справи.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 є закінченим з таких підстав.
Норми ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» містять вичерпний перелік закінчення виконавчого провадження, серед яких та обставина, що виконавчий документ повернуто з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не є закінченням виконавчого провадження та не є підставою для зняття арешту.
У постанові Верховного суду від 16.03.2020 року у справі №137/1649/17 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження, внаслідок чого, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. 
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку про те, що державний виконавець позбавлений права (не наділений повноваженнями) приймати рішення про зняття арешту з майна у разі повернення виконавчого листа стягувачу. 
Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного суду від 06.03.2019 року у справі №263/81468/17, від 04.03.2020 року у справі №127/2-1421/09.
Ретельно перевіряючи зміст скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції керуючись нормами закону та безпосередньо дослідивши фактичні обставини справи, дійшов цілком підставного висновку про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна боржника, накладеного у межах виконавчого провадження. 
Доводи апеляційної скарги, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені у скарзі, поданій до суду першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують, та за своїм характером є такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права. 
Вимога заявниці про стягнення з виконавчої служби на її користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки у задоволенні її скарги судом відмовлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Повний текст постанови складений 11.10.2021 року.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                               Л.В.Базіль

Судді:      О.В. Кутурланова

        Н.В. Орловська