У Х В А Л А 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 жовтня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
справа №192/2252/19
провадження № 51-4869ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_6 ,
 
встановив:
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року  ОСОБА_6  визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді виправних робіт за місцем його роботи на строк один рік з відрахуванням 10% заробітку на користь держави. 
Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. В іншій частині в позові відмовлено.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року в частині вирішення цивільного позову змінено. Збільшено розмір коштів по відшкодуванню моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 30000 грн. В решті вирок залишено без зміни.
Як установлено судами, 13 жовтня 2019 приблизно о 22:30 ОСОБА_6 , перебуваючи на проїжджій частині дороги навпроти будинку АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки на ґрунті неприязних відносин з потерпілим  ОСОБА_5 , діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, а також передбачаючи можливість уникнути їх, діючи більш обачливо, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілому  ОСОБА_5 , від якого останній не втримався на ногах, впав та ударився потиличною, частиною голови об асфальтне покриття дороги, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня з геморагічними забоями обох лобних ділянок головного мозку, лінійного переламу потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепа, садно в потиличній області праворуч, а також саден в лобній та скроневій ділянках, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 виклав вимогу про зміну вказаних судових рішень в частині часткового задоволення цивільного позову. Просить цивільний позов потерпілого задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не погоджується з висновками судів в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки засуджений спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Діями засудженого потерпілому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які принесли негативні зміни у житті. Зазначає, що в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, а втративши частково пам`ять, та опритомнівши у лікарні, пережив емоційний стрес. У подальшому був вимушений проходити стаціонарне лікування. Вказує на те, що у нього виникають складнощі з виконанням повсякденних життєвих дій чи обов`язків, він не має можливості займатись спортом, оскільки це заборонено лікарями, не має можливості керувати автомобілем, оскільки напруга очей одразу призводить до головного болю та запаморочення.
 
Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі 
п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України)з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6  та правильність кваліфікації  його дій за ст. 128 КК України у касаційній скарзі представником потерпілого не оскаржуються.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій  у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, беруться до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Як вбачається з судових рішень, судом першої інстанції було частково задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з  ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 
Переглядаючи вирок суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що зазначених вище вимог Закону при розгляді даного провадження судом першої інстанції належним чином дотримано не було.
Суд апеляційної інстанції врахувавши характер, тривалість та глибину заподіяних потерпілому моральних страждань, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, порушенням сну, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я, змінив вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року в частині вирішення цивільного позову та збільшив розмір коштів по відшкодуванню моральної шкоди до 30000 грн.
Розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому було визначено виходячи із конкретних обставин провадження, в тому числі засад розумності, виваженості та справедливості. Цей розмір відповідає ступеню завданих йому фізичних та моральних страждань і вважати його необґрунтованим, на думку Суду, підстав немає.
Під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції врахував доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілого та збільшив розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди з 10000 грн до 30000 грн. Підстав для подальшого збільшення цієї суми та зміни судових рішень, як про це просить у касаційній скарзі представник потерпілого, суд касаційної інстанції не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_6 .
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                       ОСОБА_3