ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року                                                                м. Херсон
Справа №766/5953/21
Провадження №22-ц/819/2083/21
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)
судді:                                         Базіль Л.В.
Приходько Л.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без виклику сторін) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Присяжний Віталій Петрович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,0грн., починаючи з моменту звернення 17 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач вказала, що з часу ухвалення зазначеного судового рішення, матеріальне становище платника аліментів значно покращилося, оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, отримує офіційний дохід, який лише у 2020 році ним задекларовано у розмірі понад 1 000 000грн., у зв`язку з чим просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового рішення від 10 квітня 2018 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі з 2000,00грн. до 10000,00грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року позов задоволений.
Ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00грн., щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Присяжний В.А., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач в обґрунтування своїх вимог про збільшення розміру аліментів не надала доказів про наявність у неї матеріальних труднощів по утриманню дитини чи погіршення стану її здоров`я.
Також вказав, що висновки суду першої інстанції про те, що рівень життя значно подорожчав, мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку істотно зріс, а матеріальний стан відповідача є незмінним, не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. 
Покладаючи на відповідача непосильний тягар щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, суд не дослідив обставини, пов`язані зі зміною матеріального стану відповідача в порівнянні з часом присудження аліментів. При цьому, як стверджує відповідач, його матеріальний стан в порівнянні з минулим періодом значно погіршився.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у розмірі 10000,00грн., пославшись на довідку Державної податкової служби ГУ ДПС України в Херсонській області, АРК та м. Севастополя №11863/6/21-22/24-03 від 24 червня 2021 року, не врахувавши, що реальний (чистий) дохід відповідача у зазначеній довідці не відображається.
Сума чистого доходу була визначена відповідачем в додатку 5 Таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року та складає 57784,00грн.
Визначаючи до стягнення з батька на дитину аліменти у розмірі 10000,00грн., позивач повинна мати готовність та довести свою можливість виділяти на забезпечення дитини таку ж суму коштів щомісячно, проте ОСОБА_2 таку можливість зі своєї сторони не довела.
Також вказав, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якої він сплачує аліменти, у зв`язку з чим стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10000,00грн на утримання ОСОБА_5 призведе не тільки до неможливості їх сплати в присудженому розмірі зі сторони відповідача, а й до неможливості утримувати іншу дитину ОСОБА_4 , яка перебуває на його утриманні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Найченко О.Є. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
Зокрема вказав, що посилання апелянта на те, що реальний (чистий) дохід відповідача у не відображається у довідці Державної податкової служби ГУ ДПС України в Херсонській області, АРК та м. Севастополя №11863/6/21-22/24-03 від 24 червня 2021 року, а визначається в додатку 5 Таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року та складає 57784,00грн. є необґрунтованими, оскільки відповідач як підприємець сам визначає, із якої суми розраховувати внесок.
Особливістю спрощеної системи оподаткування є незастосування до неї поняття «чистий дохід». Тобто, при подачі декларації особами, що обрали спрощену систему оподаткування – розділ «витрати», залишається незаповненим, а всі кошти, котрі надійшли на їх рахунки вважаються виручкою.
Згідно довідки Державної податкової служби України ГУ ДПС України в Херсонській області, АРК та м. Севастополя №11863/6/21-22/24-03 від 24 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 отримано наступні доходи: за 2019 рік згідно податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця від 27.01.2020 року №18908 дохід складає 1384950,00грн; за 2020 рік згідно податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця від 23.04.2021 року №42478 дохід складає 1188760,00грн.
Отже, суд першої вірно визначив, що оскільки з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум, дитина росте та потребує більших затрат, рівень життя значно подорожчав, матеріальний стан та стан здоров`я відповідача є незмінним, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 10000,00грн.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (17 липня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 640грн.; допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Згідно актового запису про народження №682 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 є також батьком – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 січня 2008 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 25 % від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 вересня 2007 року (а.с. 35, 36).
З довідки Державної податкової служби України ГУ ДПС у Херсонській області, АРК м. Севастополі №11863/6/21-22-24-03 від 24 червня 2021 року встановлено, що згідно даних інформаційної системи податковий блок фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) отримано наступні доходи: за 2019 рік згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 27.01.2020р. №18908 дохід складає 1 384 950,00грн.; за 2020 рік згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 23.04.2021р. №42478 дохід складає 1 188 760,00грн.; за 2021 рік –термін подання звітності не настав. (а.с.46).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, су першої інстанції виходив з того, що оскільки з часу присудження аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, дитина росте та потребує більших затрат, рівень життя значно подорожчав, матеріальний стан та стан здоров`я відповідача є незмінним, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому наявні підстави для зміни розміру аліментів в сторону збільшення.
Проте, погодитись з висновком суду не можна.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що, зокрема, зазначено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Звернувшись до суду із позовом про збільшення раніше встановленого розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у відповідача змінився матеріальний стан.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Матеріалами справи встановлено, що матеріальний стан відповідача не покращився в порівнянні з тим, що був при розгляді справи про стягнення аліментів.
Так, згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 23.04.2021р. №42478 дохід складає 1 188 760,00грн., що є навіть меншим за дохід, який відповідач отримував у 2016-2017 роках, та на підставі розміру якого ухвалювалося судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00грн.
В ході апеляційного розгляду справи, факту зміни майнового стану сторін по справі колегією суддів встановлено не було, не надано таких доказів відносно покращення майнового стану платника аліментів й позивачем. 
Належних та допустимих доказів про те, що відповідач приховує реальний рівень власних доходів, матеріали справи також не містять.
Таким чином, в матеріалах справи відсутня достатня кількість безспірних доказів покращення матеріального стану відповідача в порівнянні з тим, який був на час винесення рішення суду про стягнення аліментів від 10 квітня 2018 року.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, з якими стаття 192 СК України пов`язує можливість зміни розміру аліментів визначеного за рішенням суду.
Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів істотної зміни матеріального становища відповідача ОСОБА_1 , які обумовлюють можливість збільшення розміру раніше присуджених аліментів, про що також зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , у зв`язку з чим рішення суду, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, в порядку ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не позбавлена в майбутньому можливості звернутися до суду із позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, з наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Присяжний Віталій Петрович, задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року скасувати, прийняти у справі нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                         В.О. Бездрабко

Судді:                           Л.В. Базіль    

Л.А. Приходько