ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2021 р.                        Справа№ 910/17533/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Барсук  М.А. 
 
за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.
за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від                     28.10.2021,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021, повний текст складено 16.06.2021
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021, повний текст складено 17.06.2021
у справі № 910/17533/20 (суддя Сівакова В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ"
до відповідачів:
1. Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)                                    
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр"        
3. Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської                      міської державної адміністрації ) "Київкінофільм"
про визнання договору оренди продовженим; визнання договору оренди недійсним та виселення, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
10.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" до 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр"; 3) Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації ) "Київкінофільм" про:
1) визнання договору оренди цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (на цей час - вул. Велика Васильківська), 19, укладений 04.01.1999 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (орендар), Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець; на цей час - Департамент комунальної власності м. Київ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовженим на строк до 04.01.2029;
2) визнання недійсним договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2974, що укладений 14.05.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" (орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" (балансоутримувач), та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 420;
3) виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" з будинку № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві.

22.12.2020 позивачем до суду подано заяву відповідно до якої вимогу про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-Центр" з будинку № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві змінено на «усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві».

Суд прийняв цю заяву до розгляду, подальший розгляд справи здійснював з її врахуванням. 

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач наполягав на тому, що договір  від  04.01.1999 є продовженим на новий строк у порядку п. 12.2 цього Договору, ч. 2     ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»     та     ст. 764 Цивільного кодексу України.

Крім того, наголошено, що в результаті проведення конкурсу та укладення договору від 14.05.2019 відповідачем-1 не було дотримано вимог чинного законодавства України, зокрема     Закону України «Про оренду державного та комунального майна», порушено права та інтереси позивача, як єдиного законного користувача нежитлової будівлі кінотеатру «Київ» у складі його цілісного майнового комплексу згідно з договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20 позов задоволено повністю.
Визнано договір оренди цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (на цей час  - вул. Велика Васильківська), 19, укладений 04.01.1999 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (орендар), Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець; на цей час - Департамент комунальної власності м. Київ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовженим на строк до 04.01.2029.
Визнано недійсним договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2974, що укладений 14.05.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" (орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" (балансоутримувач), та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстрований в реєстрі за               № 420.
Зобов`язано усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві.

Суд виходив з доведеності та обгурнтованості позовних вимог. 

Щодо додаткового рішення. 
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 стягнуто з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29 667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29 667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.

Щодо апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм".

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.         

Щодо апеляційної скарги Департаменту комунальної власності              м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Також, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг  скаржники посилаються  на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи,  неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
          Зокрема, наполягають, що до закінчення терміну дії договору, а аткож протягом місяця після закінчення терміну дії договору від 04.01.1999 листами орендодавець добросовісно повідомив орендаря про своє бажання припинити дію договору від 04.01.1999 та не продовжувати його на новий термін. Отже дію договору було припинено, а у орендаря відсутні підстави використовувати об`єкт оренди після 04.01.2019.

Передбачені договором оренди права позивача не могли бути порушені відповідачами через проведення конкурсу та укладення нового договору оренди від 14.05.2019, оскільки на момент проведення конкурсу позивач вже не був орендарем і мав приймати участь у конкурсі на загальних засадах у рівних умовах з іншими учасниками конкурсу. Зазначає, що якщо позивач приймав би участь у зазначеному конкурсі у випадку існування рівних пропозицій з іншими учасниками конкурсу, він мав би переважне право на укладення договору оренди. Переважне право позивача при участі у конкурсі не було використано, оскільки він не подавав заявки на участь та не приймав участь у зазначеному конкурсі.

Щодо апеляційних скарг на додаткове рішення. 
Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської  міської державної адміністрації) "Київкінофільм" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким у стягненні заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю. 

Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) також звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ"  про розподіл судових витрат відмовити.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної                    скарги по суті.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 06.07.2021, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Руденко  М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17533/20 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/17533/20, про що скеровано до суду першої інстанції запит про направлення матеріалів справи та копію ухвали суду від 06.07.2021.

13.07.2021 матеріали справи №910/17533/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021: 
1. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської     міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20.
2. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської         міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17533/20.
3. об`єднано апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської      міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17533/20 в одне апеляційне провадження.
4. закінчено проведення підготовчих дій.
5. повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 09.08.2021 о 14:50 год.                    
6. роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі до 04.08.2021. 
7. встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі до 04.08.2021.
8. доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021: 
1. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20.
2. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17533/20.
3. об`єднано апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської     міської державної адміністрації) "Київкінофільм" та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17533/20 в одне апеляційне провадження.
4. закінчено проведення підготовчих дій.
5. повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 09.08.2021 о 14:50 год. 
6. роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі до 04.08.2021.
7. встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі до 04.08.2021.
8. доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

В ході апеляційного перегляду справи склад колегії суддів змінювався та розгляд справи відкладався. 
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17533/20.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, протоколів передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду та повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Барсук М.А.     Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкінофільм» та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17533/20 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Барсук М.А., Євсіков О.О. Розгляд справи ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 25.10.2021 о 15:00 год. 
В судовому засіданні від 25.10.2021 було оголошено перерву до 28.10.2021 на 12:00. 
Явка представників учасників справи.
В судове засідання від 28.10.2021 з`явилися представники позивача та  відповідача - 1, - 3. 
Відповідач - 2 до судового засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст.    120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Крім того, 30.07.2021 через відділ документального забезпечення суду від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 28.10.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Розгляд клопотань.
25.10.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просив: визнати поважними причини неподання відомостей про обставини сплати орендарем ТОВ «Сінема - Центр» орендної плати за користування будівлею кінотеатру «Київ» до суду першої інстанції; залучити до матеріалів справи доказ - публікацію у ЗМІ, яка висвітлює обставини сплати орендарем ТОВ «Сінема - Центр» орендної плати за користування будівлею кінотеатру «Київ». При цьому посилається на положення статтей 42, 80, 269 ГПК України. 

У судовому засіданні від 28.10.2021 суд протокольною ухвалою дійшов висновку відмовити узадоволенні цього клопотання, що відображено у протоколі судового засідання. 
Щодо зазначеного клопотання колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм частини третьої  статті 269 ГПК України, викладених у постановах від 21.06.2018 у справі №906/612/17, від 22.08.2018 у справі №  910/19776/17, від 05.12.2018 у справі № 910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.
Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.                                                
Саме лише посилання скаржника на ст. 269 ГПК України, як підставу прийняття доказу на стадії апеляційного провадження не є достатнім, оскільки відповідно до вимог ч. 1, 4 ст.    80, п. 8 ч. 3 ст.    162 ГПК України  вказані докази позивач мав би надати суду, ще під час подання позовної заяви та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано,    причини цього, а    також навести докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, суд зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку    статті 269 ГПК України         незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17 та від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі №  908/1908/19.
Отже, у задоволені клопотання позивача від 28.10.2021 про долучення додаткових доказів слід відмовити.
Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України  та ч. 1 ст. 74 ГПК України      визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги задовольнити, оскаржене рішення та додаткове рішення у даній справі скасувати, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Цілісний майновий комплекс Державного комунального підприємства "Кінотеатр "Київ" належить до комунальної власності м. Києва на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 31 січня 1992 року за N 26 "Про формування комунального майна та районів".

Розпорядженням Київської міської  державної адміністрації від 25.09.1999 № 1981 «Про надання в оренду цілісного майнового комплексу кінотеатру «Київ» Головному управлінню майном дозволено укласти договір оренди цілісного майнового комплексу з ТОВ «Культурний центр «Кінотеатр Київ».

На виконання вказаного розпорядження, 04.01.1999 між Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець, відповідач-1; на цей час - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (орендар, позивач) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу (далі - договір від 04.01.1999).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісни1 майновий комплекс кінотеатру "Київ", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (наразі - вул. Велика Васильківська), 19, склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки вартості майна кінотеатру "Київ", складеного станом на 01.11.1998 (додаток № 2) у складі:
основних засобів за балансовою вартістю 2 066,9 тис. грн,
основних засобів за залишковою вартістю 840,3 тис. грн, у тому числі будівля за балансовою вартістю 1962,17 тис. грн, залишковою вартістю             816,7 тис. грн;
оборотних коштів з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості оборотних засобів на суму 113,2 тис. грн.

Згідно з п. 12.1 договору від 04.01.1999 він вступає в дію з часу його підписання і діє протягом 10 років з 04.01.199 по 04.01.2010.

Між орендодавцем та орендарем укладено зміни до договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.01.1999, відповідно до яких у п. 12.1 договору змінено цифри " 04.01.2010" на цифри " 04.01.2009".

У п. 1.2 договору від 04.01.1999 зазначено, що орендар є правонаступником прав та обов`язків кінотеатру "Київ".

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1068 від 01.07.1999 припинено діяльність державного комунального підприємства кінотеатр "Київ" шляхом його реорганізації через приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ"; визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" правонаступником прав та обов`язків державного комунального підприємства кінотеатр "Київ" відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.01.1999.

Відповідно до п. 2.3 договору від 04.01.1999 вартість та склад майна, що повертається орендарем орендодавцю, визначається на підставі передаточного балансу та акту оцінки, складеного за даними інвентаризації майна на момент припинення договору оренди, звіреного з актом прийому-передачі комунального майна в оренду. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Пунктом 3.1 договору визначено, що за господарське використання комунального майна, наданого в оренду, орендар вносить орендну плату, як визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 18.05.1008 №699 та є платежем, який сплачується незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря. Розрахунок орендної плати додається. (додаток №1)

Відповідно до Розрахунку орендної плати за використання державного майна кінотеатру «Київ» вартість оренди складає: сума на рік - 45,83 тис.грн, сума на місяць - 3   819 тис.грн. 

Згідно з п. 4.2 договору від 04.01.1999 орендар має право за погодженням з орендодавцем за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Відповідно до п. 5.1.1 договору від 04.01.1999 орендар зобов`язується зберігати кінопоказ. Використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю підприємства.

Відповідно до п. 6.1.3 договору від 04.01.1999 орендар за умови належного виконання своїх обов`язків за цим договором має переважне право, за інших рівних умов, на продовження строку дії договору оренди.

За умовами пунктів 9.1.2, 9.1.3, 9.1.7 договору від 04.01.1999 орендар зобов`язаний зберігати режим роботи кінотеатру; брати участь у загальноміських заходах мистецтва та кіно; забезпечувати високу культуру та якість обслуговування глядачів.

Відповідно до п. 11.4 договору від 04.01.1999 договір оренди припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено.

Згідно з  п. 11.7 договору від 04.01.1999 орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Відповідно до п. 11.8 договору від 04.01.1999 якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому школи, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти без врахування індексації після закінчення строку договору оренди.

Відповідно до п. 12.2 договору від 04.01.1999 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на термін і на умовах, передбачених цим договором.

Сторонами не заперечується, що строк дії договору від 04.01.1999  був продовжений відповідно до п. 12.2 договору та п. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" до 04.01.2019.

Відповідач-1 вважає, що відповідний договір припинив свою дію 04.01.2019 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

На підтвердження викладених обставин відповідач-1 посилається на те, що своє волевиявлення на припинення орендних відносин, що виникли із договору від 04.01.1999 він висловив у листах № 062/05/15-9075 від 12.10.2018, № 062/05/15-11081 від 19.12.2018 та № 062/05/15-808 від 25.01.2019.

02.01.2019 комісія з інвентаризації цілісного майнового комплексу "Кінотеатр "Київ", створена наказом Департаменту комунальної власності м. Києва № 511 від 19.12.2018, провела інвентаризацію майна, яке увійшло до складу цілісного майнового комплексу (ЦМК) кінотеатру "Київ" згідно акту прийому-передачі комунального майна станом на 01.04.1999. 

30.01.2019 комісія Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з формування Переліку майна, що може бути передане в оренду, прийняла рішення, оформлене протоколом № 1, про включення нежитлової будівлі кінотеатру "Київ" на вул. Велика Васильківська, 19, у м. Києві, до переліку майна, що може бути передано в оренду.

Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва № 2-к від 04.03.2019 вирішено провести конкурс на право оренди нежитлової будівлі загальною площею 7376,3 кв. м на вул. Велика Васильківська, 19, літ. А.

За результатами конкурсу, конкурсною комісією з питань оренди майна територіальної громади міста Києва Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визначено переможцем конкурсу на право оренди майна комунальної власності територіальної громади міста Києва - ТОВ «Сінема-Центр», як таке, що запропонувало найбільший розмір орендної плати - 2 119 253 грн без ПДВ. Вказане рішення конкурсної комісії оформлене протоколом    № 60 від 15.04.2019.

Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва № 253 від 16.04.2019 закріплено за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на праві господарського відання нежилу будівлю кінотеатру "Київ" на вул. Великій Васильківській, 19 загальною площею 7131,50 кв. м та майно комунальної власності територіальної громади м. Києва згідно з додатком (копії наказу та додатку до нього додаються). Наказом Директора Департаменту від 13.05.2019 №279 до зазначеного наказу внесено зміни в частині площі об`єкта - у розмірі 7376,3 кв. м.

14.05.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (орендодавець, відповідач-1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінема-ценгр" (орендар, відповідач-2) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" (балансоутримувач, відповідач-3) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду                № 2974 (далі - договір від 14.05.2019).

Відповідно до пп. 1.1, 2.1, 9.1 вказаного договору орендодавець на підставі рішення конкурсної комісії з питань оренди майна територіальної громади міста Києва Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.04.2019, протокол № 60 передає будинок № 19 літер "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві загальною площею 7376,30 кв. м зі строком дії 10 років з дня приймання-передачі об`єкта орендарю для організації кінопоказів.

У подальшому листом № 060/48-219 від 28.05.2019 КП "Київкінофільм" звернулося до ТОВ "КЦ "Кінотеатр "Київ" з вимогою про повернення з оренди та звільнення приміщень майнового комплексу кінотеатру "Київ" з посиланням на  припинення дії договору оренди від 04.01.1999 відповідно до листів Департаменту комунальної власності м. Києва № 062/05/15-9075 від 12.10.2018, № 062/05/15-11081 від 19.12.2018, № 062/05/15-808 від 25.01.2019.

Вказана вимога була залишена ТОВ "КЦ "Кінотеатр "Київ" без задоволення.

Спір виник в зв`язку з тим, що на думку позивача договір від 04.01.1999 є продовженим до 04.01.2029, а договір від 14.05.2019 укладено з порушенням норм чинного законодавства. 

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висвноку про задоволення позовних вимог з посиланням на те, що такі є доведеними та обґрунтованими. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, не може погодитися з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Надаючи юридичну оцінку встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Колегія суддів проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання     Глави 58 Цивільного кодексу України    та    Глави 30 Господарського кодексу України.
Спеціальним законом, що регулює здачу в оренду державного та комунального майна, є     Закон України «Про оренду державного та комунального майна».
Відповідно до ч. 1    ст. 759 Цивільного кодексу України    за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Аналогічні положення містяться і в ч.1    ст.283 Господарського кодексу України.        
Частиною 1    статті 763 Цивільного кодексу України    визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст.764 ЦК України).
Згідно із ч.ч. 1, 2    ст. 777 Цивільного кодексу України    наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.
Частина 2    статті 283 Господарського кодексу України    встановлює, що у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
У відповідності до ч.3    ст.283 Господарського кодексу України    об`єктом оренди можуть бути:
- державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;
- нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);
- інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.
Відповідно до ч. 4    ст. 284 Господарського кодексу України    строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Частиною 1    статті 285 Господарського кодексу України    визначено, що орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.
За змістом     ст. 291 Господарського кодексу України    одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі:
- закінчення строку, на який його було укладено;
- викупу (приватизації) об`єкта оренди;
- ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря;
- загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

На момент укладення договору від 04.01.1999 та продовження його дії до 04.01.2009 правовідносини використання державного та комунального майна регулювались Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ.

Станом на момент пред`явлення даного позову, Закон України                    № 2269-ХІІ від 10.04.1992 втратив чинність у зв`язку із введенням в дію з 01.02.2020 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ.

Оскільки правовідносини, пов`язані із припиненням дії договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.01.1999, на думку Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) припинились 04.01.2019, із подальшою передачею частини майна цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ" в користування ТОВ "Сінема-центр" на підставі договору оренди від 14.05.2019, виникли до введення в дію Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ, до вирішення питання про виникнення у позивача права на продовження використання майна, яке виступало предметом договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.01.1999, слід застосовувати положення Закону України № 2269-ХІІ від 10.04.1992 (далі по тексту - Закон України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цей Закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. і ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об`єктами оренди за цим Законом є зокрема цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.

За правилами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди: орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Таким чином, між позивачем та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради виникли правовідносини із оренди майна, належного до комунальної власності територіальної громади міста Києва - цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (наразі - вул. Велика Васильківська), 19.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до п. 12.2 договору від 04.01.1999 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на термін і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній станом на 04.01.2009) у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами не заперечується, що строк дії договору від 04.01.1999  був продовжений відповідно до п. 12.2 договору та п. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" до 04.01.2019.

Відповідач-1 вважає, що відповідний договір припинив свою дію 04.01.2019 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

На підтвердження викладених обставин відповідач-1 посилається на те, що своє волевиявлення на припинення орендних відносин, що виникли із договору від 04.01.1999 він висловив у листах № 062/05/15-9075 від 12.10.2018, № 062/05/15-11081 від 19.12.2018 та № 062/05/15-808 від 25.01.2019.

Натомість позивач вважає, що договір є продовженим на новий строк у порядку п.12.2 цього Договору, ч. 2    ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»    та    ст.764 Цивільного кодексу України. При цьому позивач заперечує отримання ним вищеназваних листів відповідача-1, зокрема листа від 12.10.2018, від 19.12.2018.

Досліджуючи аргументи сторін, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 763, ст. 764 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За правилами ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
У відповідності до    ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"    термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Згідно із ч. 2    ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"    договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Таким чином, для продовження дії Договору оренди на підставі ч. 2    ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"    необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору, у встановлений строк, про припинення або зміну умов договору.
Отже, Закон визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах без проведення конкурсу. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.
В свою чергу, чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.
Відтак, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.
З огляду на що, істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 03.09.2019 по справі №920/960/18, від 09.07.2019 по справі N 906/745/18 та від 22.10.2019 по справі №910/3705/19.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.05.2020 № 910/719/19, відсутність такого заперечення як в силу статті 764 ЦК України, так і за приписами частини другої статті 17 Закону № 2269-Х1І, може мати прояв у "мовчазній згоді" і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої статті 17 Закону № 2269-ХІІ) може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. 

У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин. 

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.

Чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору. Разом з тим, орендуючи спірне майно, відповідач діє як суб`єкт господарювання в межах господарських правовідносин, забезпечуючи себе необхідними матеріально-технічними ресурсами.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-ХІІ, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Наявність відповідної заяви орендодавця та належних доказів її надсилання орендарю за наданими орендарем реквізитами відповідно до встановлених судами обставин справи свідчить про добросовісність звернення позивача до відповідача, вчинення позивачем залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від відповідача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Відступаючи від висновку Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 904/2997/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що негативні наслідки неодержання орендарем (у тому числі фізичною особою-підприємцем) звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря (у тому числі на фізичну особу-підприємця), а факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Тобто, можливість припинення договору оренди в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" беззаперечно ставиться в залежність від таких обставин в їх сукупності:
- наявність повідомлення орендодавця про припинення договору, висловленого як протягом строку дії договору, так і протягом одного місяця після його закінчення;
- його реальне направлення на належну адресу орендаря;
- повідомлення повинно бути здійснене добросовісно і розумно.

При цьому, слід також взяти до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №914/3324/16, згідно з якою судам слід достеменно встановлювати, чи є заява, якою констатовано факт припинення орендних відносин, заявою про відмову від договору в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Щодо посилання відповідача-1 на лист Департаменту комунальної власності м. Києва № 062/05/15-9075 від 12.10.2018,  колегія суддів зазначає наступне. У цьому листі повідомляється, що термін дії договору від 04.01.1999 продовжуватись на буде, у зв`язку з чим позивачу необхідно розпочати процедуру повернення цілісного майнового комплексу з орендного користування. (т. 1 а.с. 46)

Однак, цей лист не приймається судом до уваги, позаяк            відповідачем-1 не подано доказів його надіслання та відповідно отримання позивачем вказаного листа матеріали справи не містять.

Також у справі наявний лист Департаменту комунальної власності            м. Києва №062/05/15-11081 від 19.12.2018, в якому повідомляється, що термін дії договору від 04.01.1999 продовжуватись не буде. (т. 1 а.с. 47)

Позивач заперечує отримання цього листа.

Однак, як свідчать матеріали справи, даний лист направлено 20.12.2018 рекомендованою кореспонденцією №0100100027059, що підтверджується фіскальним чеком №00135170012443, накладною пошти             №0100100027059 та описом вкладення у цінний лист від 20.12.2018.                             (т. 1 а.с. 48)

        Тобто, означеним листом позивачем чітко та безальтернативно висловлено свою волю на не продовження строку дії договору, оскільки викладена у ньому вимога спрямована на припинення договору оренди, та лист направлено у межах строку встановленого законом.

Отже, враховуючи зміст цього листа,  відповідачем-1 до закінчення терміну дії Договору було повідомлено позивача про припинення Договору та відсутність наміру з боку відповідача-1 про продовження його на новий термін. 

Позивач заперечує факт отримання цього листа, посилаючись на те, що вказаний лист на адресу позивача не надходив. В підтвердження цих обставин посилається на отриману на запит позивача відповідь УДППЗ "Укрпошта" за № 33-С-10882 від 30.05.2019 (т. 1 а.с. 51).
У листі - відповіді УДППЗ "Укрпошта" серед іншого зазначено про наступне.
"…Відповідно до п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення надсилається адресату у вигляді СМС-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.
За повідомленням Київської міської дирекції Укрпошти, відправлення Укрпошти Стандарт від 20.12.20218 № 0100100027059, адресоване ТОВ "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (вул. Велика Васильківська, 19, м. Київ, 01004) надійшло до доставочного відділення поштового зв`язку (ВПЗ) № 24 м. Київ 21.12.2018 із зазначенням мобільного номеру адресата (380500500500).
Проте через технічний збій системи на вказаний телефонний номер телефону СМС-повідомлення не направлене. Доставка повідомлень про надходження поштового відправлення на адресу ТОВ "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" не здійснювалось".

Зазначене відправлення за закінченням терміну зберігання 07.01.2019 повернуто відправнику до ВПЗ № 1 м. Київ. Після закінчення місячного терміну зберігання у ВПЗ № 1 дане відправлення направлено на зберігання до визначеного об`єкту поштового зв`язку (04209)».

Щодо посилання позивача на те, що вказаний лист повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та не отримано ним, суд зазначає наступне. 
Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до    Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"    форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
З огляду на зазначені норми Правил, суд приходить до висновку, що подані відповідачем - 1 докази, а саме фіскальний чек №0013517 0012443, накладна пошти № 0100100027059 та опис вкладення у цінний лист від 20.12.2018 є належним підтвердженням направлення документів відповідно до вимог діючого законодавства України. 

При цьому, адреса яка зазначена у поштовому відправленні є вірною, доказів протилежного позивач не подав. Враховуючи наявні у справі докази надсилання листа, такі є достатніми для того, щоб вважати повідомлення (відправлення) як здійснене належним чином, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відтак, у даному випадку з боку відповідача-1 відсутні будь-які порушення щодо здійснення поштового відправлення.

 Щодо висновку суду першої інстанції про те, що лист відповідача-1                      № 062/05/15-11081 від 19.12.2018 був направлений без дотримання принципів добросовісності і розумності, оскільки відповідач-1 невірно зазначив у поштовій накладній відправлення № 0100100027059 номер телефону адресата - 0500500500 і зазначене завідомо позбавило орендаря можливості отримати цей лист, право на що гарантоване ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", колегія суддів зазначає наступне. 

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено" Правилами надання послуг поштового зв`язку", які затверджено    постановою Кабінетів Міністрів України від 05.03.2009 року № 270. (зі змінами)

Як свідчать наявні у справі докази, лист Департаменту комунальної власності м. Києва №062/05/15-11081 від 19.12.2018, було направлено відповідачем-1  20.12.2018.

У відповідності до п. 91 Правил (в редакції від 07.09.2019) визначено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатом на поштову адресу або видаються / виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Поштові перекази адресовані юридичним особам та фізичним особам на особисті рахунки, перераховуються на відповідні рахунки в установах банку. Пунктами 92 - 101 Правил визначено порядок та особливості отримання поштових відправлень. 

Відповідно до п. 94 Правил, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування.

Тобто, для отримання поштових відправлень юридична особа має забезпечити умови доставки та вручення поштових відправлень відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил.

Разом з тим, постановою КМУ від 18.12.2018 №1107 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку. Зокрема Згідно з п. 91 Правил, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. 

Ця постанова КМУ набула чинності 28.12.2018, тобто після надсилання відповідачем - 1 листа  №062/05/15-11081 від 19.12.2018. 

Отже, зазначена у листі інформація і посилання позивача на  лист УДППЗ "Укрпошта" за № 33-С-10882 від 30.05.2019 є безпідставним, оскільки її зміст не відповідає положенням діючого законодавства на момент відправлення кореспонденції. 

Таким чином, посилання суду першої інстанції на лист УДППЗ УДППЗ "Укрпошта" за № 33-С-10882 від 30.05.2019, а також висновок про те, що поведінка орендодавця (відповідача-1) є недобросовісною є помилковим, оскільки станом на момент  відправлення листа №062/05/15-11081 від 19.12.2018  діяли Правила надання послуг поштового зв`язку у редакції від 07.09.2019, яким  зазначення номеру мобільного телефону адресата в обов`язковому порядку не передбачалося. 

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє доводи позивача про неотримання ним кореспонденції від орендодавця, оскільки не забезпечення належних умов щодо своєчасного отримання кореспонденції, яка надходить на юридичну адресу позивача, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Отже, лист відповідача-1 №062/05/15-11081 від 19.12.2018 був направлений належним чином на адресу орендаря, і потягнув передбачені             ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наслідки у вигляді припинення договору оренди від 04.01.1999.

Висновки суду щодо порушення орендодавцем принципів добросовісності і розумності не підтверджені ніякими доазами. У даному випадку вчинення одностороннього правочину орендодавцем щодо припинення договору відбулося з дотриманням строків відповідно до діючого законодавства України. 

Також, на адресу ТОВ "КЦ "Кінотеатр "Київ" надійшов лист Департаменту комунальної власності м. Києва №062/05/15-808 від 25.01.2019, в якому орендодавець посилаючись на припинення договору від 04.01.1999 та не продовження його на новий термін, беручи до уваги рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 22.01.2019 зазначив про необхідність повернення цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ" за актом приймання-передавання КП "Київкінофільм" протягом 3-х днів після визначення переможця конкурсу на право оренди будівлі кінотеатру.

Даний лист направлено 25.01.2019 рекомендованою кореспонденцією № 0100168739740, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 25.01.2019 та отриманий позивачем 04.02.2019.

У цьому листі констатується факт припинення договору оренди від 04.01.1999, а також повідомлено орендаря про необхідність реалізації наслідків припинення договору у вигляді повернення майна.

Відтак, надаючи правову оцінку наявному у справі листуванню в сукупності, в тому числі враховуючи лист від 19.12.2018, суд зауважує, що фактично листом від №062/05/15-808 від 25.01.2019 відповідач-1 вдруге висловив свою волю не продовжувати строк дії договору та вимогу про звільнення орендованого приміщення.

Зважаючи на викладене в сукупності,    суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження позивача у позові про відсутність належного повідомлення орендаря про те, що договір від 04.01.1999 після його закінчення припиняється та не буде продовжений на наступний строк. Істотне значення для цієї справи має зміст вищевказаних листів  відповідача-1, направлених позивачу, та їх оцінка у сукупності з іншими обставинами справи.
Згідно з положеннями    статті 86 ГПК України    суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної правової оцінки змісту вищезазначених листів відповідача-1 в їх сукупності, тобто належним чином не досліджено та не проаналізовано їх змісту у співвідношенні зі строком дії договору та подальшими діями сторін. Неврахування цих обставин і неправильне тлумачення та застосування               статті 764 ЦК України    та    статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»    стало наслідком помилкового висновку суду щодо продовження спірного договору оренди та задоволення позовних вимог. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт що відповідач-1, відповідно до вимог законодавства та положень Договору, своєчасно повідомив позивача про припинення терміну дії Договору та відмову від продовження його дії.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про припинення дії Договору оренди з 05.01.2019, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Поряд з цим, як вже було відзначено, суд також приймає до уваги, що сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №    906/742/18,                          №         906/743/18, №         906/746/18, від 08.07.2019 №         906/739/18, від 16.07.2019 у справі №         906/744/18, від 13.08.2019 №         906/740/18, а також від 20.01.2021 у справі №         922/1957/19.

Враховуючи викладене, за висновком колегії суддів підстави для задоволення позову про визнання договору оренди цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (на цей час - вул. Велика Васильківська), 19, укладений 04.01.1999 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (орендар), Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець; на цей час - Департамент комунальної власності м. Київ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовженим на строк до 04.01.2029 - відсутні, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити через необгрунтованість та недовденість позовних вимог. 

Щодо іншої частини позовних вимог, а саме про визнання недійсним договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду          № 2974, що укладений 14.05.2019, між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" (орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" (балансоутримувач), та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстрований в реєстрі за  № 420; а також про про  усунення ТОВ "Сінема-центр" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Доводи позивача про те, що позивач мав переважне право на укладання Договору на новий строк на підставі ч. 1    ст. 777 Цивільного кодексу України     та ч. 3    ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», проте таке переважне право позивача відповідачами було порушено, тому договір від 14.05.2019 слід визнати недійсним, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.                
За змістом    статті 777 Цивільного кодексу    та частини 3    статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»    наявність у орендаря переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов`язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов`язкового укладення відповідного договору оренди за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах.
Сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення.
Однак, переважне право на укладення договору оренди державного майна перед іншими особами, які претендують на це ж майно, реалізується шляхом укладення нового договору оренди на погоджених з орендодавцем умовах, у даному випадку, шляхом участі у конкурсі, а не у зв`язку із продовженням користування орендарем майном та відсутністю заперечень орендодавця проти цього протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.
Колегія суддів зауважує, що позивачем помилково ототожнюється правовий інститут пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк і на тих самих умовах), закріплений ч. 2     ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч. 3    ст. 17 цього Закону), реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1    ст. 777 Цивільного кодексу України     та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якими врегульовано порядок та підстави набуття переважного права, поняття такого права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. В той же час, для набуття переважного права на укладення договору на новий термін недостатнім є належне виконання орендарем своїх обов`язків за попереднім договором оренди, оскільки іншими передумовами для реалізації такого права законодавство чітко визначає необхідність досягнення між сторонами домовленості щодо умов нового договору, рівність умов (пропозицій) особи, яка наділена переважним правом, з умовами (пропозиціями) іншого претендента на оренду, а також відсутність у власника наміру використовувати майно для власних потреб.
Тобто, порушення переважного права позивача на укладення договору оренди на новий термін можливе за умови його участі у конкурсі на право оренди нежитлової будівлі загальною площею 7 367,30 кв.м. на вул. Велика Васильківська, 19, літ. А, і за всіх рівних умов з іншими учасниками позивач мав        би переважне право на укладення договору в разі дотримання вимог              ч. 3    ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"    щодо належного виконання своїх обов`язків орендаря за договором.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, які викладені в постановах від 29.05.2018 по справі №923/854/17, від 03.04.2019 по справі № 911/928/18 та від 27.03.2019 у справі № 911/1285/18.
Як вбачається з рішення конкурсної комісії оформленого протоколом             № 60 від 15.04.2019, в конкурсі на право оренди вищезазначеної будівлі кінотеатру приймали участь наступні учасники конкурсу: Громадська організація «Фонд «Молодість»; ТОВ «Сінема-Центр»; ТОВ «Планета Кіно»; ТОВ «Сантіні Ф`южн» та     ПрАТ «Мультіплекс-Холдинг».
Проте, позивач участі у конкурсі на право оренди нежитлової будівлі загальною площею 7 367,30 кв.м. на вул. Велика Васильківська, 19 А, не приймав, що нівелює доводи позивача про порушення його переважного права. Суд зазначає, що позивач не був позбавлений права ним скористатись шляхом подання відповідної заяви та взяти участь у конкурсі на право оренди нежитлової будівлі загальною площею 7 376,30 кв.м на вул. Велика Васильківська, 19, літ. «А» і за всіх рівних умов з іншими учасниками отримати переважне право на укладення договору оренди.
Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не-вчиненням нею тих чи інших дій.
У зв`язку з цим необґрунтованим є висновок про порушення переважного права позивача на укладення договору оренди на новий термін. 
Щодо тверджень позивача - ТОВ «Культурний центр «Кінотеатр «Київ» про те, що відповідач-1 взагалі не мав права проводити конкурс для визначення орендаря складової частини ЦМК кінотеатру «Київ», оскільки Департамент не міг укладсти договір, як щодо частини комплеку, так і щодо комплеску в цілому із будь-якою особою окрім позивача, суд зазначає наступне. 
Як встановлено судом, укладений між Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець) і позивачем (орендар) договір оренди був припиненим у зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.
Відповідно до ч. 5    ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»    від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
До відання виконавчих органів, зокрема міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 1    ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Частиною 5    ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»    встановлено повноваження органів місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здавати об`єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону.
За    ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»    орендодавцями, зокрема є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.
Положенням про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим рішенням Київської міської ради № 584/744 від 10.07.2003, визначені повноваження Управління, зокрема на здійснення повноважень орендодавця цілісних майнових комплексів підприємств комунальної власності територіальної громади м. Києва (пп. 5 п. 6 Положення).
У пп. 14 п. 7 Положення встановлено, що Управління виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств, організацій комунальної власності територіальної громади м. Києва (їхніх структурних підрозділів) на виконання відповідних рішень Київської міської ради.
Таким чином, відповідач здійснює свої повноваження орендодавця майна комунальної власності територіальної громади м. Києва за наявності відповідного рішення Київської міської ради.
Пунктом 5.1 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради № 415/1280 від 21.04.2015 (Положення № 415/1280), встановлено, що райдержадміністрації щодо нерухомого майна, яке передане їм до сфери управління, та Департамент щодо іншого нерухомого майна формують перелік нерухомого майна, що може бути передане в оренду в порядку, передбаченому цим Положенням.
Згідно із п. 5.3 Положення № 415/1280 включення інформації про нерухоме майно до Переліку може відбуватися за ініціативою: балансоутримувачів, осіб, які можуть бути орендарями, департаменту і райдержадміністрацій.
Відповідно до п. 5.4 Положення № 415/1280 рішення про включення об`єкта до Переліку приймається орендодавцем в порядку, визначеному цим Положенням. Рішення про відмову у включенні об`єкта до Переліку приймається орендодавцем або балансоутримувачем в порядку, визначеному цим Положенням.
Статтею 19 Конституції України    встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Отже, відповідач-1, як орендодавець цілісного майнового комплексу, вправі визначити юридичну долю майна - нежитлового приміщення після закінчення дії попереднього договору оренди, у тому числі й шляхом прийняття рішення про включення його до переліку майна, що може бути предметом оренди.
Щодо  тверджень про те, що позивач мав право на отримання об`єкту оренди без конкурсу як підприємство, що здійснює діяльність у сфері культури і мистецтва, то необхідно зазначити таке.
Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради № 415/1280 від 21.04.2018 (з урахуванням змін внесених рішенням Київської міської ради № 253/6304 від 06.12.2018) визначений порядок передачі в оренду майна без проведення конкурсу.
За пп. 11.2 п. 11 вказаного Положення для розгляду питання щодо надання майна в оренду без проведення конкурсу особи, зазначені в абз. 4, 8 ч. 4    ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», та суб`єкти виборчого процесу, зазначені в    Законах України «Про вибори народних депутатів України», «Про вибори Президента України», «Про місцеві вибори», подають орендодавцю заяви про оренду за формою та документи згідно з переліком (додаток 2 до цього Положення).
Позивач відповідно до вимог    ст. 74 ГПК України не довів, що він звертався до орендодавця у встановленому Положенням №253/6304 порядку для отримання в оренду майна без проведення конкурсу.
Крім того, відповідно до витягу з ЄДРПОУ видом діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробам, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, демонстрація кінофільмів, надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна. 
Тому посилання позивача  на те, що він мав право отримати об`єкт оренди без конкурсу як підприємство, що здійснює діяльність у сфері культури і мистецтва, є безпідставними. Відповідач-1, як орендолавець спірного приміщення, діяв відповідно до умов договору, в межах своїх повноважень.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору від 14.05.2019. 
Оскільки судом встановлено що договір від 04.01.1999 є припиненим, а також відповідачем-1 цілком законно в межах його повноважень укладено договір від 14.05.2019 з новим орендарем, то позовні вимоги про усунення ТОВ "Сінема-центр" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві, також задоволенню не підлягають. 
Недоречним є посилання позивача в  контексті викладеного  на порушення практики Європейського суду з прав людини та ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на таке.
За змістом судової практики Європейського суду з прав людини, на які посилається позивач, захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Однак, позивач не довів відповідно до вимог    ст. 74 ГПК України    що він скористався своїм переважним правом, взяв участі у конкурсі, а отже що його законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на укладення договору на новий строк було порушено, на що вказує Європейський суд з прав людини у вказаних позивачем у скарзі справах.
Зважаючи на викладені обставини справи, колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2974, що укладений 14.05.2019, а також задоволення вимоги про  усунення ТОВ "Сінема-центр" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у м. Києві. 
Щодо інших аргументів позивача по суті спору суду зазначає наступне.           
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) і принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що судом при прийнятті постанови було дотримано вказаних принципів, взято до уваги доводи, аргументи всіх учасників справи та почуто їх, забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, що відповідає як вимогам    ст. 7 ГПК України, так і узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справи «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України»). 
Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.
Посилання скаржників на те, що даний спір підлягав залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки наявні судові рішення про той же предмет і з тих же підстав у справах №910/4130/19, №910/5259/19, №910/6064/19 не знайшли свого підтвердження та суд апеляційної інстанції їх відхиляє. 
При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.  Водночас, дослідивши вищеназвані господарські справи, суд зазначає, що у вказаних справах різний суб`єктний склад, предмет та підстави позову також є різними. 
Крім того, у розгляді цього спору, колегією суддів взято до уваги правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №910/4130/19. У межах даної справи вирішувався спір     про визнання незаконними дій Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо передачі в оренду третім особам нежитлової будівлі кінотеатру «Київ», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 19. Також просило визнати недійсним рішення Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене протоколом   № 1 від 30.01.2019 засідання комісії з формування Переліку майна, що може бути передане в оренду. Судом касаційної інстанції залишено без змін судові рішення судів попередніх інстанції, якими у задоволені позову відмовлено через відсутність порушень проведення конкурсу щодо передачі в оренду третім особам нежитлової будівлі кінотеатру «Київ. За мотивами судового рішення судом касаційної інстанції також було відхилено аргументи ТОВ "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" щодо порушення його переважного права на укладення договору оренди, а також, що позивач мав право на отримання об`єкту оренди без конкурсу як підприємство, що здійснює діяльність у сфері культури і мистецтва.

Щодо оскарження додаткового рішення. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20 позов задоволено повністю.
Визнано договір оренди цілісного майнового комплексу кінотеатру "Київ", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (на цей час  - вул. Велика Васильківська), 19, укладений 04.01.1999 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (орендар), Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (орендодавець; на цей час - Департамент комунальної власності м. Київ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовженим на строк до 04.01.2029.
Визнано недійсним договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2974, що укладений 14.05.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" (орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" (балансоутримувач), та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 420.
Усунуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" перешкоди у здійсненні права володіння та користування будинком № 19 літера "А" по вул. Великій Васильківській у  м. Києві.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 стягнуто з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29 667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" 29 667 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

За результатом апеляційного перегляду справи, 28.10.2021 Північним апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/17533/20 скасовано та прийнято нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим, Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) окрім апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції від 01.06.2021 також було подано апеляційні скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у даній справі. 
Абзацом першим ч. 2     ст. 126 ГПК України     передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 4    ст. 129 ГПК України     інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що судове рішення від 01.06.2021 за результатом апеляційного перегляду скасовано апеляційним господарським судом, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 підлягає скасуванню. 

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заява позивача про понесення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи позивача, які стосуються обґрунтованості та доведеності розміру витрат на професійну правничу допомогу, правомірності їх нарахування, не досліджувались. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1    ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної                       справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про  відмову у задоволенні позовних вимог. 
Додаткове рішення також слід скасувати, оскільки судом апеляційної інстанції прийнято постанову, якою скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Тому апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення підлягають задоволенню. 

Судові витрати.
Тож, судом апеляційної інстанції за результатами прийняття постанови, якою скасовано рішення та прийнято нове про відмову у його задоволенні, здійснюється новий розподіл судових витрат, і у зв`язку із задоволенням апеляційних скарг судові витрати пов`язані з розглядом справи було покладено відповідно до    ст. 129 ГПК України     на позивача.

         Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                   
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі                 № 910/17533/20 скасувати та прийняти нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (01004, м. Київ, вул. Васильківська, 19, код ЄДРПОУ 21701876) на користь Департаменту комунальної власності  м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 10, код ЄДРПОУ 19020407) 9459,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" (01004, м. Київ, вул. Васильківська, 19, код ЄДРПОУ 21701876) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкінофільм" 9459,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021                № 910/17533/20  скасувати. 
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурний центр "Кінотеатр "Київ" відмовити. 

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови суду складено та підписано - 09.11.2021.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                М.А. Барсук