ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 жовтня 2021 року           справа №263/14978/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 р. у справі № 263/14978/19 (головуючий І інстанції Киян Д.В., повний текст рішення складено 06.07.2021р. в м. Маріуполь Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2019 року №1135 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 156 КУпАП (а.с. 1-3).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 1135 від 26 вересня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрито (а.с. 111-113).
Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважає рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт скоєння адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , а саме продаж алкогольного напою у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, був підтверджений письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які були відібрані співробітником поліції та додані до протоколу, поясненнями гр. ОСОБА_2 та рапорті дільничного офіцеру, який склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення №400805 від 16.08.2019р. Крім того, на засіданні адміністративної комісії позивач підтвердила факт скоєння правопорушення (а.с. 115-120).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 16.08.2019 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України (а.с. 52).
Зі змісту протоколу вбачається, що свідки вчиненого адміністративного правопорушення відсутні.
Копія зазначеного адміністративного протоколу вручена позивачу 16 серпня 2019 року, про що мається підпис останньої.
26.09.2019 року на підставі вказаного вище протоколу, адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради постановою №1135 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 6800 грн. В постанові вказано, що 16 серпня 2019 р. о 07-45 год. виявлено, що гр. ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці у торгівельному павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала алкогольне пиво «Чернігівське світле» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 4,8%, вартістю 18,5 грн. громадянину ОСОБА_2 , що є порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП та рішення Маріупольської міської ради від 25.06.2018 р. № 7/32-2864 «Про встановлення режиму продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у торгівельній мережі міста» (а.с. 50).
Частина 2 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - у вигляді накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Відповідно до ч.9 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.
Згідно п. 1 рішення Маріупольської міської ради №7/32-2864 від 25 червня 2018 року «Про встановлення режиму продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у торгівельній мережі міста», зазначено: «Заборонити продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктам господарювання (крім закладів ресторанного господарства) з 22-ої години вечора до 08-ої години ранку.».
Згідно статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 156 КУпАП.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимг статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, відповідачем надано: протокол № 400805 від 16 серпня 2019 року, складений дільничним офіцером СП Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за відсутністю свідків, пояснення ОСОБА_1 складений з її слів без зазначення особи та дати; пояснення ОСОБА_2 нечитабельної якості, копія ліцензії, рапорт дільничного офіцера.
За наслідками дослідження наведених доказів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
У відповідності до вимог статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» 6 липня 1995 року №265/95-ВР - розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну; - електронний контрольно-касовий реєстратор - реєстратор розрахункових операцій, який додатково забезпечує облік кількості реалізованих товарів (послуг) найменування, друкування розрахункових та інших звітних документів; - денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
В матеріалах справи відсутній відповідний розрахунковий документ на підтвердження факту продажу алкогольного пива «Чернігівське світле» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 4,8%, вартістю 18,5 грн.
Будь-яких доказів на підтвердження наявності у продажі в торгівельному павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » алкогольного пива «Чернігівське світле» об`ємом 0,5л., вміст спирту 4,8%, вартістю 18,5 грн. відповідачем не надано.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № 400805 від 16 серпня 2019 року був складений лише на підставі пояснень ОСОБА_2 .
Особа, яка склала цей протокол, не була присутнім під час продажу алкогольного пива «Чернігівське світле» ОСОБА_2 .
Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що факт скоєння адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 був підтверджений письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які були відібрані співробітником поліції та додані до протоколу, поясненнями гр. ОСОБА_2 та рапортом дільничного офіцеру, оскільки позивачкою заперечується факт їх надання. 
Крім того, з наведених пояснень не вбачається дата та місце їх відібрання, посадова особа, якою складалися зазначенні пояснення.
Що стосується письмових пояснень ОСОБА_2 , які долучені відповідачем до матеріалів справи, слід зазначити, що такі не можуть бути належним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності з огляду на позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17, відповідно до якої зазначено, що пояснення не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначені відомості щодо свідків вчинення правопорушення. Відповідач не клопотав перед судом про необхідність допиту свідка.
Наданий відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2020 року, справа № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
Відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17, обставини, що підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
Крім того, з огляду на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.
Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, відповідачем не надано.
Доводи апелянта, що на засіданні адміністративної комісії позивач підтвердила факт скоєння правопорушення, колегія суддів не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні протокол засідання адміністративної комісії та письмові пояснення позивача на засіданні адміністративної комісії про визнання факту продажу алкогольного пива «Чернігівське світле» ОСОБА_2 .
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закрито провадження у справі.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 р. у справі № 263/14978/19 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021р. у справі № 263/14978/19 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                                          Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                А.А. Блохін

                                                                                                                          А.В. Гайдар