ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 грудня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/1499/21
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1505/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                               головуючого-судді: Онищенко О.І.
                               суддів:  Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,  
                               секретар:Позняк О.М.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на  рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зняття заборони на нерухоме майно та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек, (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене у м. Чернігів ,  
                                          В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому просила: зняти заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6735707, зареєстрований 06 березня 2008 року реєстратором - приватним нотаріусом Красногором Олександром Володимировичем; виключити відомості з Державного реєстру іпотек щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6754271, зареєстрований 17 грудня 2012 року реєстратором - приватним нотаріусом Малаховською Іриною Валентинівною (а.с. 2-4).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2402/0308/88-008. В той же день з метою забезпечення належного виконання зобов`язання між ВАТ «Сведбанк» та нею був укладений іпотечний договір, згідно з яким банку була передана в іпотеку чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . 06 березня 2008 року приватним нотаріусом Красногором Олександром Володимировичем була накладена заборона на вищевказану квартиру і відомості про це внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 28 листопада 2012 року між банком та ТОВ ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. Також 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок зазначених договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус кредитора за зобов`язанням. 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про передачу прав за іпотечним договором, внаслідок чого відповідач набув права іпотеко держателя за іпотечним договором. На підставі цього договору приватним нотаріусом Малаховською І.В. були внесені відомості до Державного реєстру іпотек із зазначенням іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи». В березні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року позов було задоволено частково, в рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_2 в загальній сумі 721248,31 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . На підставі постанови суду приватним виконавцем Палігіним О.П. 25.09.2020 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачка 09 жовтня 2020 року сплатила повністю  заборгованість за кредитним договором в сумі 721248,31 грн., на підставі чого 12 жовтня 2020 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження - фактичне виконання рішення суду в повному обсязі. Вказує, що вона двічі зверталась до відповідача з вимогою надати їй довідку про погашення заборгованості за кредитом для виключення нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, але відповіді не отримала.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зняття заборони на нерухоме майно та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек задоволено: знято заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6735707, зареєстрований 06 березня 2008 року реєстратором - приватним нотаріусом Красногором Олександром Володимировичем; виключено відомості з Державного реєстру іпотек щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6754271, зареєстрований 17 грудня 2012 року реєстратором - приватним нотаріусом Малаховською Іриною Валентинівною; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 гривень . 
Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивачем була повністю сплачена заборгованість за кредитним договором в сумі 721248,31 грн., 12 жовтня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі, наявність заборони нерухомого майна перешкоджає позивачу вільно володіти та розпоряджатися власним нерухомим майном, створені в такий спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом зняття вказаної заборони та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просить скасувати оскарджуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.  Доводи апеляційної скарги зводяться до того що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а також до помилковості висновків суду щодо пріоритетності захисту прав власника майна над інтересами кредитора, якому власник майна передав в іпотеку своє майно, як забезпечення виконання зобов`язань  за кредитним договором № 2402/0308/88-008, зобов`язання за яким не виконані в повному об`ємі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд не задовольняти апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін. ОСОБА_1 зазначає, що посилання відповідача на пред`явлення до ОСОБА_2 позову про стягнення 180720,56 грн не є доказом наявності заборгованості саме за основним зобов`язанням, а свідчить про прострочення виконання зобов`язання за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 3 березня 2015 року відповідно до ст. 625 ЦК України, чим ТОВ « Кредитні ініціативи» і обґрунтувало свої вимоги звертаючись до суду з позовом в іншій справі. Позивачка вважає, що з припиненням основного зобов`язання виходячи з приписів ч.1 ст.17 Закону України « Про іпотеку», ст. 593 ЦК України припиняється і основне. Також ОСОБА_1 вказує, що якщо обраний спосіб захисту є ефективним та не суперечить закону, то порушене право позивача підлягає захисту обраним способом. Зазначене узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного суду від 31.03.2021 року № 344/7192/19.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону  не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2402/0308/88-008.
З метою забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 
Відповідно до п.1 Іпотечного договору від 06.03.2008 року кредитний договір №№2402/0308/88-008від 06.03.2008 року, а також додаткові угоди до нього, якщо такі будуть укладені між Іпотекодержателем та позичальником в подальшому, надалі іменуються « Основне зобов`язання». Сторони цього договору домовились, що іпотека, передбачена умовами цього договору, розповсюджується на будь-яке збільшення Основного зобов`язання або процентів за Основним зобов`язанням та не потребується державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження іпотекою нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за цим договором.( а.с. 58-61)
Згідно п. 11 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобов`язанням, позичальник не поверне Іпотекодержателю суму кредиту або прооценти за користуваання кредитом та пеню або іншу заборгованість, та платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим договором.
За умовами вище зазначеного договору , а саме п.18 передбачено що Договір діє до виконання Позичальником ОСОБА_2 . Основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України « Про іпотеку».
28 листопада 2012 року між банком та ТОВ ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. Також 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок зазначених договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус кредитора за зобов`язанням. 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про передачу прав за іпотечним договором, внаслідок чого відповідач набув права іпотеко держателя за іпотечним договором. 
Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяжень 6754271 мається запис про обтяження квартири АДРЕСА_2 , іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи», реєстраційні дії вчинено 17 грудня 2012 року.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 3 березня 2015 року був задоволений позов ТОВ « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість у розмірі 721 248,31 грн.Дане рішення набрало законної сили.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року по цивільній справі №751/2322/16-ц, якою у рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_2 в загальній сумі 721248,31 грн. за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 577681,28 грн, заборгованість по відсоткам 125618,85 грн, пенею за прострочення кредиту 17948,18 грн, звернено стягнення на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С. 5 березня 1997 року за реєстровим № 654 шляхом її продажу з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (а.с. 5-11).
25.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63141867 з примусового виконання виконавчого листа №751/2322/16-ц від 28.08.2020, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова; боржник ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
12.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63141867 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 14).
10.01.2021 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» заяву з проханням направити на її адресу довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором №2402/0308/88-008 від 06.03.2008 року (а.с. 18, 19), проте відповіді надано не було.
Відповідно до увлали про відкриття провадження від 8 квітня 2021 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом ТОВ « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.( а.с. 33) На час розгляду справи апеляційним судом зазначена вище цивільна справа розглянута та рішенням від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача задоволено, з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання, встановленого рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2015 року у справі № 751/10556/14 за період з 03.03.2018 року по 10.10.2020 року в сумі 58108,35 грн. ( а.с. 127-132)
Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі
  (провадження № 14-67цс20) вказано, що «закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Тому Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту  відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення».
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). 
Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.
До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).
У разі реалізації предмета застави (іпотеки) у зв`язку зі зверненням на нього стягнення заставодавцем (іпотекодавцем) відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»), проте не припиняється основне зобов`язання, оскільки за загальним правилом, саме позичальник як боржник у зобов`язанні за договором позики має виконати свій обов`язок перед позикодавцем, тому у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки правовідносини з боржником за основним зобов`язанням не припиняються, а відбувається заміна позичальника як кредитора на нового кредитора - особу, яка була майновим поручителем. Із заміною кредитора зобов`язання не припиняється, у позичальника залишається обов`язок з повернення позики.
За обставинами справи, відповідач, як кредитор за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06.03.2008 року використав своє право в судовому порядку солідарно стягнути  з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 на підставі судового рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 3 березня 2015 року кредитну  заборгованість у розмірі 721 248,31 грн, Оскільки дане рішення суду не виконувалось ТОВ « Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом у березні 2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки і судовим рішенням суду апеляційної інстанції від 12 серпня 2020 року  у рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_2 в загальній сумі 721248,31 грн. за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року звернено стягнення на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_1 . Зазначене рішення суду виконане в добровільному порядку ОСОБА_1 шляхом внесення коштів у рахунок погашення заборгованості 12.10.2020року. ТОВ « Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом 3 лютого 2021 року про стягнення з  позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 заборгованості розрахованої на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання і відповідно до рішення суду від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача задоволено, з відповідачів стягнуто в солідарному порядку на користь позивача заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання, встановленого рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2015 року у справі № 751/10556/14 за період з 03.03.2018 року по 10.10.2020 року в сумі 58108,35 грн. Зазначене рішення суду не виконано.
Аналізуючи обставини справи, враховуючи умови кредитного договору за якими дія іпотечного договору припиняється повним виконанням взятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06.03.2008 року  та право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, норми права, які регулюють спірні правовідносини, висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі  (провадження № 14-67цс20), а також строк виконання ОСОБА_1 рішення апеляційного суду  - 12.10.2020 року та наявність невиконаних ОСОБА_2   зобов`язань передбачених ч.2 ст.625 ЦК України і звернення до суду ТОВ « Кредитні ініціативи» про стягнення зазначеної заборгованості з позичальника, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду ОСОБА_1 просила суд зняти заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та виключити відомості з Державного реєстру іпотек щодо даної квартири.
У постанові Великої Палати Верховного суду  від 08.06.2021 року справа № 662/397/15-ц зазначено, що при вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
У постанові Великої палати Верховного суду від 27.03.2019 року № 711/4556/16-ц  прийшла до висновку, що по суті правильними є висновки судів про задоволення вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими шляхом зняття  заборони на відчуження нерухомого майна.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на повне погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося, то додаткове зобов`язання за іпотечним договором також необхідно вважати припиненим. У зв`язку з цим позивач просила зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що фактично і є припиненням іпотеки. Позовна вимога про виключення відомостей з Державного Реєстру іпотек є похідною від позовної вимоги про зняття заборони на відчудження. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту, який і є належним.
Отже,  апеляційна скарга ТОВ « Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 6, 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, то з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ « Кредитні ініціативи» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.    
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зняття заборони на нерухоме майно та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: 04655, м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 21, код ЄДРПОУ 35326253) судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.   
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текс постанови виготовлено 10 грудня 2021 року.

               Головуючий:                                          Судді: