ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року	Львів	Справа № 500/3210/21 пров. № А/857/18168/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                     Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року, головуючий суддя – Мартиць О.І., ухвалене у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №162 від 09 квітня 2021 року про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати Підгороднянську сільську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 га, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, для ведення особистого селянського господарства; визнати протиправним та скасувати пункт 1.12 рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №160 від 09 квітня 2021 року про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону частини земельної ділянки площею 2,0000 га від земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 7,0000 га, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, а також пункт 13 рішення №160 від 09 квітня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки площею 2,0000 га від земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних торгах, орієнтовною площею 7,0000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона звернулась до відповідача із заявою з відповідними додатками про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України. 
У відповіді №528 від 13.05.2021 року на адвокатський запит відповідач зазначив, що рішенням восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №160 від 09.04.2021 земельна ділянка в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, стосовно якої позивачем було подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, включена до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону (пункт 1.12 рішення), а пунктом 13 рішення надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних трогах.
Вважала, що п.1.12 рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №160 від 09.04.2021 року про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону частини земельної ділянки площею 2,0000 га від земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 7,0000 га, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, а також п.13 рішення №160 від 09.04.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки площею 2,0000 га від земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних торгах, орієнтовною площею 7,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржених рішень відповідачем не було дотримано вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.02.2021 року позивачем на адресу Підгороднянської об`єднаної територіальної громади направлено заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради в складі Підгороднянської ОТГ в Тернопільській області. До даної заяви було додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта громадянина України, довідки про реєстрацію місця проживання та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. 
Рішенням Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 року №160 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок шляхом продажу на земельних торгах права оренди на них на території Підгороднянської сільської ради" вирішено: включити до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельні ділянки, а саме:
1.12. земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 7,0000 га, розташовану в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області.
13. надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних торгах, орієнтовною площею 7,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах населеного пункту с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. 
Рішенням Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 року №162 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність" позивачу ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення землі не наданні у власність чи постійне користування комунальної власності розташованої за адресою: село Почапинці Тернопільського району у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення прийняті відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України, в межах наданих повноважень та з врахуванням всіх обставин, а тому до скасування не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (далі – ЗК України).
За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Частинами шостою та сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стало те, що дана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.
Так, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині сьомій статті 118 ЗК України, проте така підстава для відмови передбачена у статті 136 ЗК України.
Згідно із частиною третьою статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Верховний Суд розглядав справи, де поставало таке ж питання, і у постанові від 03.04.2018 року у справі № 815/3059/17 дійшов висновку, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
Ця правова позиція була підтримана в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.01.2020 року у справі №620/1058/19, від 28.10.2020 року у справі №819/1976/17, від 22.10.2020 року у справі №815/7279/16, і колегія суддів не знаходить підстав не погодитися із такою.
Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, апеляційний суд звертає увагу, що на момент розгляду заяв позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка, якої стосувалася заява, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права оренди на які виставляються на земельні торги.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України   це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зважаючи на це, відповідач правомірно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах також викладена Верховним Судом у постановах від 30.03.2021 року у справі №2040/6485/18 та від 13.04.2021 року у справі №818/1470/18.
Положеннями Земельного кодексу України сільська рада наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, при включенні спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).
Крім цього, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не гарантує особі набуття права власності на земельну ділянку, а сам по собі дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є документом, на підставі якого виникає право власності або користування земельною ділянкою.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що приймаючи оскаржені рішення відповідач діяв у відповідності до вимог Земельного кодексу України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі №500/3210/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький