Ухвала
Іменем України 
 
23 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 487/5846/21
провадження № 51-4978ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 , який діє від свого імені, а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 4 жовтня 2021 року, якою останньому повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 , який діє від свого імені, а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаїв (далі ТУ ДБР у м. Миколаїв), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Не погодившись із цією ухвалою ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Суддя Миколаївського апеляційного суду ухвалою від 4 жовтня 2021 року на підставі п. 4 ч. 3 ст.399 КПК України вказану апеляційну скаргу повернув у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та відсутністю клопотання про його поновлення.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування таких вимог зазначає, що повертаючи апеляційну скаргу суддя дійшов помилкового висновку про те, що строк на оскарження ухвали слідчого судді закінчився, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення. 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи ОСОБА_4 , наведені в касаційній скарзі, про допущення таких порушень під час вирішення питання про прийняття його апеляційної скарги суддею апеляційного суду є неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді та касаційної скарги, ухвала слідчого судді постановлена з викликом ОСОБА_4 , який був присутнім в судовому засіданні 23 вересня 2021 року під час прийняття відповідного рішення.
Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження ОСОБА_4 ухвали слідчого судді обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали.
При вирішенні питання про те, який саме день слід вважати днем оголошення ухвали слідчого судді - день оголошення резолютивної частини ухвали чи день оголошення повного її тексту, суд повинен керуватися приписами ст. 376 КПК України. 
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. 
Тобто, за змістом вказаних положень кримінального процесуального закону дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.
Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК України лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження.  
У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 2 ст. 376 КПК України, 23 вересня 2021 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 27 вересня 2021 року. Цього ж дня копію відповідної ухвали вручено ОСОБА_4 .
1 жовтня 2021 року ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на вказане судове рішення. При цьому, клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження відповідного судового рішення у зв`язку із наявністю об`єктивних обставин, які перешкодили йому своєчасно звернутися до апеляційного суду, не надав, тільки зазначив, що на його думку, відлік часу з якого у нього виникло право на звернення до суду апеляційної інстанції слід рахувати із дня проголошення повного тексту судового акту.
Суддя Миколаївського апеляційного суду встановивши, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 подав поза межами строку на апеляційне оскарження, який закінчився 28 вересня 2019 року, і питання про його поновлення не ставить, дійшов обґрунтованого висновку, що її слід повернути на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Колегія суддів погоджується із таким рішенням, оскільки воно кореспондує правовому висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470кмо18).
Посилання ОСОБА_4 на правову позицію, викладену у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 2 лютого 2021 року (справа № 519/41/20, провадження № 51-5036кмо20) не заслуговує на увагу, оскільки вона стосується такого виду судового рішення, як вирок і констатує лише про обов`язковість негайного, після виходу із нарадчої кімнати, проголошення його повного тексту, а не резолютивної частини.
З огляду на викладене, ухвала судді Миколаївського апеляційного суду від 4 жовтня 2021 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для її скасування.
З огляду на наведені у скарзі мотиви та надані копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 немає.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , який діє від свого імені, а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 4 жовтня 2021 року, якою йому повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_6                                  ОСОБА_2                                ОСОБА_3