ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 жовтня 2021 року           справа №360/1493/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 р. у справі  № 360/1493/21 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області  про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:

26 березня 2021 року ОСОБА_1 взернувся до суду з позовом  до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, за яким просив: визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 909340159641; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.02.2021 щодо переходу з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо переходу з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. 
До заяви позивач надав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.02.2021 №6,7, що видані Чмирівською сільською радою. 
11 лютого 2021 року відповідачем прийнято рішення № 909340159641 про відмову в переході   з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених   до категорій посад державних службовців. 
Відмову в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” відповідачем обґрунтовано тим, що пенсії відповідно до Законе № 889 у порядку, визначеному для осіб, які на день набрання чинності цим Законом: - мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посаді державних службовців (стаття 2.5 Закону України “Про державну службу”; - займають посади державної служби та мають не .менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України призначаються особам, які: досягли пенсійного віку, мають страховий стаж: чоловіки 35 років, не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 р. у справі  № 360/1493/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 11.02.2021 № 909340159641 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10 грудня 2015 року. Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з часу звернення з заявою від 08.02.2021. 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що державна служба і служба в органах місцевого самоврядування є різними поняттями, які відрізняються і за змістом і за функціями та повноваженнями, які покладені на ці служби. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 з лютого 2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується протоколом про призначення пенсії  від 24.12.2014 (а.с.14,15, 31).
У період з 29.02.2000 по 03.12.2020 позивач був обраний та працював головою Чмирівської сільської ради Старобільського району. Наведене підтверджується записами №19-№29 у трудовій книжці позивача (а.с.11-13).
08.02.2021 позивач звернувся до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про перехід на пенсію за Законом України “Про державну службу” (а.с. 56). 
Стаж роботи позивача в органах місцевого самоврядування відповідно до розрахунку стаж позивача складає 20 рік 9 місяців 5 днів, тобто понад 20 років.
Рішенням від 11.02.2021 № 909340159641 відповідач  відмовив позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, оскільки періоди роботи позивача на виборних посадах голови сільської ради не відносяться до стажу державної служби, перелік яких визначений Законом №889. (а.с.60-61).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.1 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
В ст.2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування, зокрема, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.3 Закону № 2493-III).
Відповідно до ч.7 ст.21 Закону № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Згідно із ч.10 ст.21 Закону № 2493-III посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України “Про державну службу” в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №  3723 - ХІІ).
Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10-12 Прикінцевих положень цього Закону.
Відповідно до п.10-12 Прикінцевих положень Закон України “Про державну службу” в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (в редакції від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.37 Закону України “Про державну службу” від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
В п.4 ч.2 ст.46 Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №  889-VIII (далі Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”.
Отже, відповідно п.4 ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, входить до стажу державної служби.
Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу”.
Відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10 грудня 2015 року стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
В даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).
Відповідно до п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування, - сільським головою.
Судом встановлено, що у період з 29.02.2000 по 03.12.2020 позивач працював на виборних посадах головою Чмирівської  сільської ради Старобільського, що становить 20 років 9 місяців 5 днів стажу позивача, тобто понад 20 років. Наведене підтверджується записами №19-№29 трудової книжки позивача (а.с.11-13).
24.12.2014 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003. На момент виходу на пенсію, позивач досяг 60 років та мав загальний страховий стаж 43 роки 7 місяців 24 дні (а.с. 31).
08.02.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу”. На момент звернення з такою заявою до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області позивач досяг 66 років та мав необхідний стаж державної служби (а.с.56).
Відтак, на переконання суду, період роботи позивача на посаді голови Чмирівської сільської ради Старобільського району зараховується до стажу державної служби.
За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача, про те, що наявні всі необхідні підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 2  ст. 9 КАС України  суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення" розяснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:
- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;
- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;
- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про можливість вийти за межі пред`явлених позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача у спірних публічно-правових відносинах та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.02.2021 № 909340159641  щодо відмови у переведенні позивачу на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, зобов`язати відповідача здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з часу звернення з заявою від 08.02.2021.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 р. у справі  № 360/1493/21 - залишити без задоволення.                                      
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 р. у справі  № 360/1493/21 - залишити без змін.                                                                                        
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                І.В. Геращенко