П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2303/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Жданкіна Наталія Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
02 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області та ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.   19 травня 2021 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій (бездіяльністю) Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, допущених при розгляду заяв ОСОБА_1 від 18.12.2020 та від 19.02.2020 з приводу виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2020 у справі №127/17085/20.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 02 червня 2021 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

4. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді про розгляд її заяви від 18.12.2020 про здійснення на її користь безспірного списання коштів на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2020 у справі №127/17085/20.

5. Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області щодо надання ОСОБА_1 неповної відповіді на її заяву від 19.02.2021.

6. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області надати обґрунтовану та повну відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021.

7. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт ГУ ДКС України у Вінницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі.

9. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення суми витрат, понесених нею на професійну правову допомогу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким її позовні вимоги в цієї частині задовольнити в повному обсязі.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10.  18.12.2020 позивачем було подано до ГУ ДКСУ у Вінницькій області заяву, у якій на підставі ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 2, 6, 35, 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р.  845(далі - Порядок  №845), вона просила здійснити на її користь безспірне списання коштів державного бюджету на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2020 у справі №127/17085/20, а також просила письмово повідомити у встановлений законодавством строк про результати її розгляду.

11. Не отримавши відповіді на заяву від 18.12.2020, позивач звернулась до ГУ ДКСУ у Вінницькій області з заявою від 19.02.2021, в якій просила відповідача надати відповідь на наступні питання:

 1) Коли було зареєстровано її заяву від 18.12.2020 з відповідним виконавчим листом та результати попереднього розгляду цих документів.

  2) Коли і які конкретно дії, передбачені пунктами 36, 37 Порядку  845, було відповідачем вчинено на виконання вказаного у її заяві рішення з посиланням на дати та номер справи, а якщо таких дій не вчинено чи вчинено несвоєчасно, то вказати причини бездіяльності чи несвоєчасних дій і хто конкретно із працівників управління винен у цьому та чи понесла ця особа відповідальність за протиправну бездіяльність чи дії.

   3) З яких причин їй не було вчасно надано відповідь на її заяву від 18.12.2020 і хто конкретно з посадових чи службових осіб управління у цьому винен і чи понесла ця особа відповідальність за протиправну бездіяльність.

12. Про результати розгляду цієї її заяви позивач просила повідомити її письмово відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян".

13. За наслідками розгляду цієї заяви, листом Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 26.02.2021 за №04.2-15/1446 повідомлено позивача про те, що її заява від 18.12.2020 з пакетом документів надійшла до Головного управління 21.12.2020 та зареєстрована за номером К-11-1655. Також позивачу роз`яснено, що зважаючи, що у справі 127/17085/20 позовні вимоги про стягнення моральної шкоди пов`язані з визнанням протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 у справі №127/14443/18, дій, передбачених п.п. 36, 37 Порядку №845, Головне управління не вчиняло; відповідно до Порядку №845 пакет документів щодо стягнення на користь позивача коштів на підставі виконавчого документа був направлений на адресу Державної казначейської служби України з супровідним листом від 24.12.2020 за №04.2-17/7855.

14. Крім того, Головним управлінням повідомлено, що в зв`язку зі значною завантаженістю працівників Головного управління в кінці календарного року ОСОБА_1 не було надано інформації щодо стану розгляду її заяви.

15. Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в частині розгляду її заяви від 18.12.2020 та надав не повну відповідь на її заяву від 19.02.2021, позивач звернулась до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач вказує на хибність тверджень сторони відповідача щодо самостійного виправлення допущеної бездіяльності в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.12.2020 шляхом надання відповіді листом від 26.02.2021 №04.2-15/1446, адже така відповідь була надана на іншу заяву позивача, а саме від 19.02.2021. Також у відповіді на відзив позивач наполягала на тому, що надана у листі від  26.02.2021 за №04.2-15/1446 відповідь на її заяву від 19.02.2021 є неповною.

17. Відповідач зазначив, що твердження позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності під час розгляду її заяви від 18.12.2020 є безпідставними, адже у листі Головного управління від 26.02.2021 №04.2-15/1446 ОСОБА_1 надано вичерпну інформацію щодо стану розгляду її звернення від 18.12.2020 та повідомлено, що пакет документів щодо стягнення на її користь коштів на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2020 у справі №127/17085/20 направлено на адресу Державної казначейської служби України відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845.

18. На думку відповідача, посилання позивача щодо надання неповної відповіді на її заяву від 19.02.2020, а саме не надання інформації в частині: "хто конкретно з посадових чи службових осіб управління винен у тому, що їй не було вчасно надано відповідь на її заяву від 18.12.2020 і чи понесла ця особа відповідальність за протиправну бездіяльність.", представник відповідача зазначив, що у листі Головного управління від 26.02.2021 №04.2-15/1446 позивачу було повідомлено, що причиною ненадання інформації щодо стану розгляду її заяви від 18.12.2020 є значна завантаженість працівників управління в кінці календарного року. Крім того, в цьому листі зазначено, що ненадання інформації було допущено внаслідок об`єктивних обставин. Законодавством України не передбачено обов`язкового притягнення до відповідальності у разі ненадання інформації на звернення громадян. Таким чином, на переконання сторони відповідача, зазначення Головним управлінням у вищевказаному листі про те, що ненадання ОСОБА_1 інформації було допущено внаслідок об`єктивних обставин, не потребувало додаткового зазначення про те, чи притягнуто до відповідальності будь-кого за її ненадання.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ           

19.   Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників".

21. Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

22. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (із змінами) (далі - Порядок №845).

23. З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що в тих випадках, коли питання стосуються порядку виконання судового рішення, зокрема особою подається до органу Казначейської служби заява про виконання такого рішення відповідно до п. 6 Порядку № 845, то розгляд такої заяви повинен відбуватися за нормами Порядку № 845.

24. Згідно з п. 8 Порядку №845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

  1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

  2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

25. Отже, з аналізу наведених положень вбачається, що за письмовою заявою стягувача в органу Казначейства виникає обов`язок щодо повідомлення особи про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

26. Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм   Конституцією України  права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

27. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

28. За приписами ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

29. Статтею 20 Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. 

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ            

30 . Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих апеляційних  скарг, Апеляційний Суд виходить з наступного.             

36.  З аналізу наведених положень вбачається, що за письмовою заявою стягувача в органу Казначейства виникає обов`язок щодо повідомлення особи про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

37. Як вбачається зі змісту заяви позивача від 18.12.2020, остання безпосередньо стосується порядку виконання судового рішення, а саме: рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2020 у справі №127/17085/20, а відтак її розгляд повинен відбуватися за нормами Порядку № 845.

38. При цьому, в поданій заяві позивач просила про результати розгляду поданої заяви повідомити її в письмово у встановлений законодавством строк, а відтак у відповідача виник обов`язок, визначений підпунктом 3 пункту 8 Порядку №845 щодо повідомлення ОСОБА_1 про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду поданих стягувачем документів.

39. Як самостійно вказує відповідач у листі від 26.02.2021 за №04.2-15/1446, в зв`язку зі значною завантаженістю працівників Головного управління в кінці календарного року ОСОБА_1 не було надано інформації щодо стану розгляду її заяви. Відповідні обґрунтування підстав не надання позивачу відповіді на її заяву від 18.12.2020 представником відповідача наведено й у відзиві на позовну заяву.

40. Таким чином, відповідач, не заперечуючи самого факту не надання відповіді на заяву позивача від 18.12.2020, лише наводить обставини, які тривали незначний проміжок часу (новорічні свята), за яких така відповідь не була надана. При цьому, такі обставини, на переконання суду, не є поважними.

41. Наведені обставини, з урахуванням відображених у відзиві на позовну заяву пояснень відповідача, дійсно вказують на наявність факту бездіяльності ГУ ДКС України у Вінницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.12.2020 в частині не надання відповіді на зазначену заяву. В той же час судом враховано, що інформацію, яку відповідач зобов`язаний був повідомити позивачу за результатами розгляду заяви від 18.12.2020 доведена до відома ОСОБА_2 в листом від 26.02.2021 за №04.2-15/1446, наданим у відповідь на заяву від 19.02.2021.

42. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що хоча і має місце бездіяльність відповідача щодо належного та своєчасного надання відповіді на заяву від 18.12.2020, проте підстав зобов`язувати його повторно направляти позивачу таку відповідь наразі не має, оскільки інформація, яка мала б бути відображена у відповіді уже наявна у позивача.

43. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що захистити порушене право ОСОБА_2 на своєчасне отримання відповіді на заяву від 18.12.2020 можливо лише шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача - ГУ ДКСУ України у Вінницькій області, яким і було допущено відповідне порушення.

44. Судом встановлено, що, реалізуючі своє право на звернення, ОСОБА_1 19.02.2021 звернулася до Державної казначейської служби України з письмовим зверненням, в якому, окрім іншого, просила повідомити: "З яких причин їй не було вчасно надано відповідь на її заяву від 18.12.2020 і хто конкретно з посадових чи службових осіб управління у цьому винен і чи понесла ця особа відповідальність за протиправну бездіяльність?".

45. За наслідками розгляду вказаної заяви, листом ГУ ДКС України у Вінницькій області від 26.02.2021 за №04.2-15/1446 позивача, окрім іншого, повідомлено, що в зв`язку зі значною завантаженістю працівників Головного управління в кінці календарного року ОСОБА_1 не було надано інформації щодо стану розгляду її заяви.
 
46. Аналіз наведеної відповідачем у листі від 26.02.2021 за №04.2-15/1446 відповіді на звернення ОСОБА_1 свідчить про те, що остання лише містить пояснення щодо причин, які зумовили допущення посадовими особами ГУ ДКС України у Вінницькій області бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача від 18.12.2020. При цьому, у листі не надано відповідь на питання позивача в частині зазначення посадових чи службових осіб управління, з вини яких була допущена відповідна бездіяльність та чи понесла ця особа відповідальність за протиправну бездіяльність.

47. З даного приводу колегію суддів зазначає, що чинним законодавством закріплено прямий обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян надати належну обґрунтовану та повну відповідь на звернення громадян.

48. В даному випадку, зі змісту листа від 26.02.2021 за №04.2-15/1446 вбачається, що відповідь на частину поставлених позивачем питань взагалі не було надано. Зокрема в листі не повідомлено інформацію про виявлення або не виявлення посадових/службових осіб органу Казначейства, винних у допущенні бездіяльності під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.12.2020, а також не повідомлено про заходи, які були вчинені відповідачем відносно винних осіб (за наявності таких) з метою запобігання в подальшому допущення відповідної бездіяльності.

49. На переконання колегії суду, аналіз процитованих вище положень Закону України “Про звернення громадян” вказує на те, що обов`язку надання відповіді кореспондує право громадянина одержати повну письмову відповідь за результати розгляду заяви чи скарги на всі поставлені питання. При цьому, у випадку відсутності у володінні органу державної влади запитуваної інформації, неможливість її надання з тих чи інших причин, відповідний орган повинен довести такі обставини до відома суб`єкта звернення у спосіб, визначений Законом України “Про звернення громадян”.

50. З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.02.2020 в частині не надання повної відповіді на поставлені в заяві питання. Таким чином, з метою належного захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції вірно зобов`язав ГУ ДКС України у Вінницькій області надати повну та обґрунтовану відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021, з урахуванням правових висновків суду першої інстанції.

51. Що стосується доводів апелянта ОСОБА_1 щодо безпідставного зменшення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

52. 15.04.2021 позивачем до суду подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в які вона зазначає, що позовна заява та відповідь на позовну заяву були складені адвокатом Арустамян А.Е. на виконання умов договору від 14.07.2020 за №29 про надання правової допомоги. Також, зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу склав 7000 грн., з яких 4000 грн. - за складання позовної заяви, 3000 грн. - за складання відповіді на відзив.

53. В підтвердження отриманих послуг на понесених витрат позивачем до заяви додано квитанцію від 15.04.2021 та копію договору від 14.07.2020 за №29.

54. Як вбачається з поданих документів, 14.07.2020 між позивачем - ОСОБА_1 та адвокатом Арустамян А.Е. укладено договір про надання правової допомоги № 29.

55. Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором пов`язані зі складанням заяви по суті справи (позов, відзив, відповідь на відзив, тощо) складає 4000 грн.

56. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано квитанцію від 12.04.2021 у розмірі 7000 грн. за надання правової допомоги згідно Договору від 14.07.2020 року № 29.

57. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

58. У той же час, суд першої інстанції вірно зазначив, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

59. Однак визначена у договорі  від 14.07.2020 року № 29 вартість складання позовної та відповіді на відзив у цій справі, а саме 4000 грн., на переконання колегії суду, є непропорційною складності справи та предмету спору. Підготовка позову та відповіді на відзив не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

60. З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

61. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

62. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

63. Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

64. Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

65. Колегія суддів враховує, що дана категорія справ відноситься до справ незначної складності та її розгляд здійснювався без виклику сторін у судове засідання в порядку визначеному ст. 263 КАС України.

66. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

67. Доводи апелянта ОСОБА_1 не спростовують такий висновок суду першої інстанції.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

68. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

69. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

70. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

71. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

72 . Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

73. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного              застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б              підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги  ГУ ДКС України у Вінницькій області та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
                                                          П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.