ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16848/21                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за заявою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2021, 

В С Т А Н О В И Л А:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, в якій просила: 
- зупинити дію наказів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №560/6 від 21.05.2021р., №558/6 від 21.05.2021р., №550/6 від 21.05.2021р., №565/6 від 21.05.2021р., №563/6 від 21.05.2021р., №571/6 від 21.05.2021р., №541/6 від 21.05.2021р., №548/6 від 21.05.2021р., №554/6 від 21.05.2021р., №557/6 від 21.05.2021р., №551/6 від 21,05.2021р., №547/6 від 21.05.2021р., №564/6 від 21.05.2021р., №566/6 від 21.05.2021р., №561/6 від 21.05.2021р., №559/6 від 21.05.2021р., №569/6 від 21.05.2021р., №545/6 від 21.05.2021р., №540/6 від 21.05.2021р., №567/6 від 21.05.2021р., №542/6 від 21.05.2021р., №562/6 від 21.05.2021р., №543/6 від 21.05.2021р., №544/6 від 21.05.2021р., №546/6 від 21.05.2021р., №549/6 від 21.05.2021р., №556/6 від 21.05.2021р., №555/6 від 21.05.2021р., №570/6 від 21.05.2021р., №568/6 від 21.05.2021р., №553/6 від 21.05.2021р., №552/6 від 21.05.2021р. в частині визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 протиправними та застосування заходу, передбаченого підпунктом "г" пункту 2 частини 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на 6 (шість) календарних місяців, - до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №560/6 від 21.05.2021р., №558/6 від 21.05.2021р., №550/6 від 21.05.2021р., №565/6 від 21.05.2021р., №563/6 від 21.05.2021р., №571/6 від 21.05.2021р., №541/6 від 21.05.2021р., №548/6 від 21.05.2021р., №554/6 від 21.05.2021р., №557/6 від 21.05.2021р., №551/6 від 21,05.2021р., №547/6 від 21.05.2021р., №564/6 від 21.05.2021р., №566/6 від 21.05.2021р., №561/6 від 21.05.2021р., №559/6 від 21.05.2021р., №569/6 від 21.05.2021р., №545/6 від 21.05.2021р., №540/6 від 21.05.2021р., №567/6 від 21.05.2021р., №542/6 від 21.05.2021р., №562/6 від 21.05.2021р., №543/6 від 21.05.2021р., №544/6 від 21.05.2021р., №546/6 від 21.05.2021р., №549/6 від 21.05.2021р., №556/6 від 21.05.2021р., №555/6 від 21.05.2021р., №570/6 від 21.05.2021р., №568/6 від 21.05.2021р., №553/6 від 21.05.2021р., №552/6 від 21.05.2021р. в частині визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 протиправними та застосування заходу, передбаченого підпунктом "г" пункту 2 частини 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на 6 (шість) календарних місяців. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову.
Зупинено дію наказів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №560/6 від 21.05.2021р., №558/6 від 21.05.2021р., №550/6 від 21.05.2021р., №565/6 від 21.05.2021р., №563/6 від 21.05.2021р., №571/6 від 21.05.2021р., №541/6 від 21.05.2021р., №548/6 від 21.05.2021р., №554/6 від 21.05.2021р., №557/6 від 21.05.2021р., №551/6 від 21,05.2021р., №547/6 від 21.05.2021р., №564/6 від 21.05.2021р., №566/6 від 21.05.2021р., №561/6 від 21.05.2021р., №559/6 від 21.05.2021р., №569/6 від 21.05.2021р., №545/6 від 21.05.2021р., №540/6 від 21.05.2021р., №567/6 від 21.05.2021р., №542/6 від 21.05.2021р., №562/6 від 21.05.2021р., №543/6 від 21.05.2021р., №544/6 від 21.05.2021р., №546/6 від 21.05.2021р., №549/6 від 21.05.2021р., №556/6 від 21.05.2021р., №555/6 від 21.05.2021р., №570/6 від 21.05.2021р., №568/6 від 21.05.2021р., №553/6 від 21.05.2021р., №552/6 від 21.05.2021р. в частині визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 протиправними та застосування заходу, передбаченого підпунктом "г" пункту 2 частини 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на 6 (шість) календарних місяців до набрання рішенням законної сили.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. 
Також вказано, що заява про забезпечення позову обґрунтована неправомірністю спірного наказу, що є недопустимим, позаяк питання обґрунтованості позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не може займатись іншою оплачуваною роботою, окрім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів. Відтак, Міністерство юстиції України в результаті прийняття оскаржуваного наказу порушило гарантоване Конституцією України право заявника на працю, оскільки її діяльність як приватного нотаріуса пов`язана із доступом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто, фактично заявника позбавлено можливості отримувати дохід від професійної діяльності.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
Так, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Так, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України. 
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначав, що він, як нотаріус, не зможе займатися будь-якою іншою оплачуваною діяльністю, а відтак упродовж дії оскаржуваних наказів, буде позбавлений можливості отримувати будь-який дохід та залишатиметься без належних засобів для існування.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що зазначені доводи належно не доводять наявність обставин, які ускладнять, або зроблять неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи, предметом спору у якій є накази Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 протиправними та застосування заходу, передбаченого підпунктом "г" пункту 2 частини 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
На переконання судової колегії, заявником не обґрунтовано та не подано належних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам певних осіб чи держави до ухвалення рішення у справі. Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, викладені обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів, зокрема, позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
У рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.
Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зупинення дії спірних наказів зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.
Твердження заявника стосовно протиправності спірних наказів є передчасними, оскільки такі аргументи є, за своєю суттю, підставами позову, надання оцінки яким може здійснюватися виключно у ході судового розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України, а висновки суду першої інстанції є передчасними, то останнім неправомірно задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
Колегією суддів враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Розглянувши доводи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, та наявні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та відмовити у вжитті заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2021 за заявою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року - скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

                                                                                                    О. М. Ганечко