ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/38/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:
від позивача:   не з`явився
від відповідача:   не з`явився
від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі  
апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2021, суддя в І інстанції Петров В.С., повний текст якого складено 24.05.2021 в м. Одесі
у справі № 916/38/21
за позовом:           Міністерства оборони України
до відповідача: фізичної особи-підприємця Кучеренко Олександра Всеволодовича
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Концерну “Військторгсервіс” в особі філії “Одеське управління військової торгівлі “Концерну “Військторгсервіс”
про усунення перешкод у користуванні майном
                                                              
ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Міністерство оборони України звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кучеренко Олександра Всеволодовича про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення торгівельного місця № 4956, яке розташоване по вулиці Рожевій на території ТОВ “Промтоварний ринок” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідач безпідставно використовує торгівельне місце, незважаючи на закінчення терміну дії договору, чим порушує права та охоронювані законом інтереси позивача. 
Рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що договір оренди припинив свою дію внаслідок закінчення строку на який його було укладено, у зв`язку з чим суд погодився з доводами позивача про відсутність підстав для зайняття відповідачем торгівельного місця № 4956, яке розташоване по вулиці Рожевій на території ТОВ “Промтоварний ринок” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20. Проте, під час розгляду справи по суті в судовому засіданні представником відповідача було заявлено, що ФОП Кучеренко О.В. на теперішній час не користується спірним торгівельним місцем, а тому враховуючи що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази використання відповідачем на теперішній час спірного торгівельного місця № 4956, господарський суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість доводів позивача про чинення ФОП Кучеренком О.В. перешкод у користуванні торгівельним місцем. Крім того, у позовній заяві Міністерство оборони України просить зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні торгівельним місцем № 4956 шляхом його звільнення, проте не конкретизовано, в чому ці перешкоди конкретно полягають, у зв`язку з чим вказані вимоги у будь-якому разі є необґрунтованими, а тому не можуть бути задоволені.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.
Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим з огляду на неповне встановлення судом та недоведеність обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки поданих по справі доказів, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що незважаючи на закінчення 31.05.2019 терміну дії договору, відповідач і надалі продовжує використовувати торгівельне місце № 4956 для здійснення власної підприємницької діяльності. Підтвердженням цієї обставини є, зокрема, здійснення на торгівельному місці № 4956 торгівельної діяльності залученими відповідачем реалізаторами (акти огляду торговельного місця № 4956, яке знаходиться на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 09.07.2019 та від 01.07.2020). З боку відповідача у поданих ним відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, поясненнях тощо, зазначена позивачем обставина жодним чином не спростовувалась. В запереченнях проти позову відповідач також не зазначав про припинення ним договірного використання торгівельного місця № 4956, більше того, стверджуючи про неотримання від орендодавця письмових повідомлень про припинення договору № ВКС-1260 та заперечень проти продовження його дії на новий строк, відповідач вважав договір № ВКС-1260 продовженим в порядку ч. 4 статті 284 ГК України та статті 764 ЦК України на строк, який раніше був встановлений договором, сплачуючи надалі орендну плату за користування торгівельним місцем.
На запитання представника позивача, поставлене в ході судового засідання, чи здійснюється ФОП Кучеренком О.В. договірне використання торгівельного місця № 4956, представник відповідача зазначила, що їй це невідомо.
Відповідно до 2 статті 74 ГПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого учасника надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
З огляду на наведене, позивач просив суд в порядку частини 2 статті 74 ГПК України зобов`язати відповідача надати відповідні докази вчинення ним дій зі звільнення займаного торгівельного місця на території ТОВ «Промтоварний ринок», вул. Рожева. Але, відповідні докази судом першої інстанції не були витребувані.
Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що викладаючи в ході розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.05.2021 зміст і підстави своїх заперечень щодо позову, представник відповідача і надалі стверджувала, що договір № ВКС-1260 є продовженим в порядку ч. 4 статті 284 ГК України та статті 764 ЦК  України, відповідач сплачує орендну плату за користування торгівельним місцем. Про припинення договірних відносин з Міністерством оборони України, припинення користування торгівельним місцем № 4956 і з якого саме часу, відповідач не зазначав. Натомість в основу оскаржуваного рішення судом покладено надану у відповідь на запитання суду усну заяву представника відповідача, що ФОП Кучеренко О.В. на теперішній час не користується спірним торговим місцем.
Міністерство оборони України наголошує на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема, змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок  оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
На думку апелянта, суд першої інстанції, надавши перевагу не підтвердженій жодним доказом та не конкретизованій заяві представника відповідача про те, що на даний час ФОП Кучеренко О.В. не користується спірним торговим місцем, яка до того ж не відповідає змісту заперечень відповідача по суті позову, не застосувавши до відповідача обов`язку надати докази вчинення дій зі звільнення торгівельного місця № 4956, на невчинення яких посилався позивач, допустив порушення норм процесуального права, зокрема статей 74, 79, 86 ГПК України, щодо дослідження доказів як окремо так і у сукупності, оцінюючи їх вірогідність.
Відтак, не є доведеною проконстатована в оскаржуваному судовому рішенні обставина, що ФОП Кучеренко О.В. не користується спірним торговим місцем, судом не з`ясовано в повному обсязі чи дійсно та коли саме припинене користування ФОП Кучеренком О.В. спірним торгівельним місцем № 4956 після закінчення дії договору № ВКС-1260, висновки суду першої інстанції про безпідставність і необґрунтованість доводів позивача про вчинення фізичною особою  підприємцем Кучеренком О.В. перешкод у користуванні торгівельним місцем не відповідають обставинам справи, що згідно із статтею 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту не є конкретизованим стосовно того, які саме дії має вчинити відповідач зі звільнення торгівельного місця, апелянт зазначає, що укладаючи договір № ВКС-1260, сторони дійшли згоди про те, що при припиненні дії договору ФОП Кучеренко О.В. зобов`язаний звільнити виділену територію від майна, розміщеного на ній у з зв`язку з її використанням відповідачем та здійсненням власної торгівельної діяльності, з чим цілком корелюється обраний позивачем спосіб захисту.
Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи не надходили.
Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. 
Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін та третьої особи за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням господарського суду Одеської області від 12.06.2017р. у справі № 916/856/17, що набрало законної сили, було встановлено наступні обставини: 21.02.2000р. між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та товариством з обмеженою відповідальністю „Промтоварний ринок"  було укладено договір №181/9-83р, відповідно до п. п. 1.1, 5.1  якого  Міністерство оборони України дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га  (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264  661 гривень), що розташована на території військового містечка №7 Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Міністерство має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власній розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території Ринку по вул. Рожевій, та розташованими на даних місцях контейнерами, а Ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечити вільний доступ до вказаних контейнерів.
25.04.2000 Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ “Промтоварний ринок” підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольського шляху.
Листом №240 від 14.03.2017 ТОВ “Промтоварний ринок” повідомило філію „Одеське управління військової торгівлі” Концерну „Військторгсервіс”, що на виконання умов пункту 5.1 договору №181/9-83р від 21.02.2000 Міністерству оборони України виділені в безкоштовне користування на власний розсуд терміном на 99 років з моменту укладення вищезазначеного договору 50 місць під розміщення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вулиці Рожевій (територія Контейнерної площадки №2 Торговельного комплексу №1), а саме: торговельні місця за №№3748, 3750-3761, 3773-3785, 4951-4959, 4961-4965, 4968-4974, 4980-4982.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.
Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь Міністерство оборони України та Концерн „Військторгсервіс” в особі філії „Одеське управління військової торгівлі”, які беруть участь і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі. 
Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
У наступному, 14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном “Військторгсервіс” було укладено договір доручення №1, згідно з пунктом 1.1 якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вулиці Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до даного договору.
Згідно з пунктом 2.1 договору №1 від 14.06.2016 мінімальний розмір плати за надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок” згідно з цим договором встановлюється Міністерством та Концерном в розмірі не нижче, ніж 2679,30 грн з ПДВ за одне місце щомісячно з урахуванням Звіту про експертну грошову оцінку від 26.04.2016.
Згідно з пунктом 5.1 договору №1 від 14.06.2016, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019р. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.
Умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди (пункту 5.2 договору №1 від 14.06.2016).
01.08.2016 року між Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн “Військторгсервіс” (сторона-1) відповідно до договору доручення від 14.06.2016 року, та фізичною особою-підприємцем Кучеренком Олександром Всеволодовичем (сторона-2) було укладено договір № ВКС-1260 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, згідно п. п. 1.1., 1.2. якого  сторона-1 надає стороні-2 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнера, надалі – майна, на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору. Для встановлення майна сторона-1 виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ “Промтоварний ринок”, вул. Рожева, торгове місце № 4956, згідно з планом розташування, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1).
Пунктами 2.2.1., 2.2.2. даного договору передбачено, що сторона-1 зобов`язується виділити та надати стороні-2 відкриту територію для встановлення майна, а саме торгове місце № 4956. Не вчиняти дій, які б перешкоджали стороні-2 використовувати виділену територію на умовах даного договору.
Відповідно до п. 2.4.2 договору від 01.08.2016р. сторона-2 зобов`язується здійснювати оплату за користування місцем для встановлення майна та інші платежі, передбачені умовами даного договору вчасно і в повному обсязі. 
За умовами п. 2.4.7 договору при припиненні його дії або розірванні відповідач повинен звільнити виділену територію від майна, розміщеного на ній.
Згідно з пунктами 7.1, 7.3 договору, він набуває чинності з 01.12.2016 та діє до 31.05.2019 включно. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
06.03.2018 року між Міністерством оборони України та Концерном “Військторгсервіс” було укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р., пунктом 1 якої викладено пункти 1.1, 2.1, 2.8 та 2.9 договору у новій редакції, а саме: 
- “1.1. За цим договором Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується від імені Міністерства вчиняти юридичні дії, пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій, в тому числі правом звернення до суду з позовами про тлумачення умов даних договорів, визнання їх недійсними, отриманням та обліком коштів, стягнення заборгованості, штрафних санкцій та представництва інтересів Сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій наведена у додатку 1 до цього договору”; 
- “2.1 Мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру згідно з цим договором (далі - мінімальний розмір плати), з урахуванням звіту про оцінку майна від 12.01.2018 р. (додаток 5 до договору), станом на 31.12.2017 р. складає 16925 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 40 коп. (з ПДВ).
Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ “Промтоварний ринок” чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до пункту 2.8 цього договору (далі - розмір плати за перший місяць) визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення Договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок”.
В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць.
У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру плати розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця.”.
- “2.8. Міністерство (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня кожного календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог статті 13 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”.
Рецензований звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок”.
Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ “Промтоварний ринок” Концерн здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок” та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між Концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди № 1 до цього договору.”.
Згідно п. 4 додаткової угоди № 1 від 06.03.2018 р. до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. розділ 5 договору доповнено пунктом 5.5 наступного змісту: “5.5 Термін дії договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій, що укладаються Концерном, не повинен перевищувати термін дії договору.”.
Філією “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс”  листом від 29.03.2018р. № 406/15 було повідомлено ФОП Кучеренка О.В. про укладення 06.03.2018р. між Міністерством оборони України та Концерном “Військторгсервіс” додаткової угоди № 1 до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р., якою внесено зміни до п. 2.1 договору доручення та визначено, що мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру згідно з цим договором (далі - мінімальний розмір плати), з урахуванням звіту про оцінку майна від 12.01.2018р. станом на 31.12.2017 р. складає 16925,40 грн., у зв`язку з чим запропоновано відповідачу протягом 15 днів після отримання цього листа з`явитися до Філії з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин, які передбачають надання права платного користування торгівельним місцем № 4956, а у разі такого нез`явлення Філією буде припинено дію договору № ВКС-1260 від 01.08.2016 р. в порядку п. 7.3.
У наступному, листами від 04.06.2018р. № 747/30 та від 22.06.2018р. № 06/1297 Філія “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс” повідомила ФОП Кучеренка О.В. про припинення з 06.08.2018р. дії договору № ВКС-1260 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.08.2016 р., а також запропонувала останньому, що у випадку наявності у нього бажання користуватися торговельним місцем № 4956 він може звернутися до Філії із заявою про намір укласти договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торгівельним місцем становитиме 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць.
Рішенням господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. у справі № 916/1677/18, яке набрало законної сили 21.01.2020р., у задоволенні позову Міністерства оборони України до ФОП Кучеренко О.В. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерн “Військторгсервіс” в особі філії “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс”, про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю. 
У вказаному рішенні господарський суд дійшов висновку, що договір № ВКС-1260 не був припиненим в зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку за ініціативою Міністерства оборони України.
Разом з тим, згідно з пунктом 7.1 договору, він набуває чинності з 01.12.2016 та діє до 31.05.2019 включно.
26.02.2019 Філія “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс” надіслала відповідачу поштою лист №228/18 від 22.02.2019, в якому повідомила, що з 31.05.2019 закінчується термін дії договору, після закінчення терміну дії якого позивач не має наміру продовжувати договірні відносини, пов`язані з наданням права платного користування торгівельним місцем № 4956. Також повідомлено, що у зв`язку із припиненням дії договору, відповідач не має права користуватися торгівельним місцем та повинен його звільнити від наявного майна та не вчиняти будь-яких перешкод позивачу у його користуванні. 
Доказами надіслання позивачем та отримання 06.03.2019 відповідачем вказаного листа №228/18 від 22.02.2019 є наявні у справі копії реєстру на відправлення поштової кореспонденції з описом вкладення до цінного листа, засвідчені підписом працівника органу поштового зв`язку та відбитком календарного штемпелю, накладної «Укрпошта» № 6505809798778 від 26.02.2019р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, які у своїй сукупності беззаперечно свідчать про те, що позивач належним чином довів обставину направлення відповідачу та отримання останнім вищевказаного повідомлення про припинення дії договору та відсутність наміру у позивача продовжувати правовідносини з відповідачем.
Твердження відповідача щодо не отримання вказаного листа № 228/18 від 22.02.2019р. господарським судом першої інстанції правильно не було прийнято до уваги, оскільки по-перше: спростовується матеріалами справи, а по-друге: отримання/неотримання відповідачем цього повідомлення за адресою його місцезнаходження залежить виключно від волі останнього і не може бути підставою вважати, що позивач як орендодавець не вчинив у встановлений строк дій, визначених чинним законодавством, направлених на повідомлення відповідача про відсутність в орендодавця наміру на продовження договору. 
Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2020  у справі № 916/1256/19.
Також, господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги твердження відповідача про продовження дії договору № ВКС-1260 від 01.08.2016р. у зв`язку із подальшою сплатою ним орендних платежів, адже така оплата не є безумовною підставою для продовження дії договору оренди, такі дії слід враховувати у сукупності з іншими діями сторін (наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019р. у справі № 906/744/18, від 13.08.2019р. у справі №   906/740/18). Натомість матеріали справи не містять належних доказів на вчинення сторонами договору дій, направлених на його пролонгацію.    
Таким чином, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується обставина, що Філією “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс” відповідно до вимог законодавства та положень договору своєчасно та належним чином повідомлено відповідача про відмову від продовження дії спірного договору № ВКС-1260 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що укладений 01.08.2016 року між Міністерством оборони України, від імені якого діяв Концерн “Військторгсервіс”, та ФОП Кучеренком О.В. договір № ВКС-1260 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів не був пролонгований автоматично після 31.05.2019 р., а тому дія договору припинилась внаслідок  закінчення терміну, на який його було укладено. А тому, суд вірно погодився з доводами позивача про відсутність підстав для зайняття відповідачем торгівельного місця № 4956, яке розташоване по вулиці Рожевій на території ТОВ “Промтоварний ринок” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20. 
09.07.2019 року комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну “Військторгсервіс” складено акт огляду торгівельного місця № 4956, яке знаходиться на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій, яким встановлено, що торгівельне місце № 4956, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується Абдула Сарі /реалізатор/, який користується ним на підставі усної домовленості і здійснює торгівельну діяльність на ньому від імені ОСОБА_1 та відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунути перешкоди у користуванні ним позивачу в особі його уповноважених осіб.
У наступному, Концерн “Військторгсервіс” листом від 14.08.2019р. № 03/1423/1 вимагав від ФОП Кучеренка О.В. невідкладно, не пізніше 20.08.2019р., звільнити торгівельні місця, в т.ч. № 4956, та розміщені на них 20-футові контейнери від речей та не чинити Концерну “Військторгсервіс” перешкоди у виконанні договору доручення від 14.06.2016р. № 1, укладеного між Міністерством оборони України та Концерном “Військторгсервіс” (зі змінами та доповненнями).
01.07.2020 року комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну “Військторгсервіс” вдруге було складено акт огляду торгівельного місця № 4956, яке знаходиться на території ТОВ “Промтоварний ринок” по вул. Рожевій, яким встановлено, що торгівельне місце № 4956 фактично використовується реалізатором Лю Фен, який користується ним на підставі усної домовленості і здійснює торгівельну діяльність на ньому від імені ОСОБА_1 та відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунути перешкоди у користуванні ним Міністерству оборони України в особі його уповноважених осіб.
Частиною першою статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до приписів статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1).
Положеннями статті 765 ЦК України унормовано, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.
Приписами статті 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із положеннями статті 764 цього Кодексу якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Згідно із ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Наведені норми визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.
Відсутність такого заперечення в силу статті 764 ЦК України може мати прояв у “мовчазній згоді” і в такому випадку орендар саме в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.
Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.
Разом з цим, чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.
Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019р. у справах № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019р. у справі №  906/744/18, від 13.08.2019 р. у справі №  906/740/18 та від 20.02.2020 р. у справі № 916/1256/19.
Істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.
Судом установлено, що листом № 228/18 від 22.02.2019р. Філія “Одеське управління військової торгівлі” Концерну “Військторгсервіс” повідомила відповідача про відсутність наміру продовжувати з останнім спірний договір № ВКС-1260 від 01.08.2016р. на новий строк після закінчення терміну його дії, а саме після 31.05.2019р., а також що у зв`язку із припиненням дії договору, відповідач не має права користуватися торгівельним місцем та повинен його звільнити від наявного майна та не вчиняти будь-яких перешкод позивачу у його користуванні.
Законодавством не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. При цьому істотне значення у такому випадку має факт направлення відповідного повідомлення в межах певного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково має бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця. Наведений висновок наведений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справах № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 03.08.2019р. у справі № 916/707/18, від 21.10.2019р.  № 902/862/15, від 22.10.2019 р. у справі № 910/3705/19.
Наразі чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору.
Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які вчиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.
Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.
Приписи ст. 764 ЦК України та ч. 4 ст. 284 ГК України  не містять вимог щодо форми надісланого повідомлення або заяви, але в той же час Верховний суд у постанові від 23 квітня 2019 року у справі № 904/2997/18 вказав, що істотне значення має не лише зміст такої заяви, яка обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди,  але й факт її отримання іншою стороною. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.
Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється, однак якщо такі заперечення відсутні та/або не отримані орендарем, то має місце пролонгація договору.
Встановивши, що договір є припиненим з 31.05.2019 внаслідок закінчення терміну, на який він був укладений, а відповідач в порушення умов договору не звільнив торгівельне місце від майна, чим перешкоджає позивачу у реалізації його права на його використання, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зайняття відповідачем торгівельного місця № 4956, яке розташоване по вулиці Рожевій на території ТОВ “Промтоварний ринок” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками та зазначає, що позивач своєчасно попередив відповідача про відсутність наміру продовжувати договірні правовідносини до спливу терміну дії договору, що виключало правові підстави для продовження використання відповідачем торгівельного місця.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні заявленого Міністерством оборони України позову, оскільки такі висновки зроблені без аналізу та врахування всіх наявних в матеріалах справи доказів та вимог закону, що регулює спірні правовідносини.
Так, судом апеляційної інстанції установлено, що незважаючи на закінчення 31.05.2019 терміну дії договору відповідач і надалі продовжує використовувати торгівельне місце № 4956 для здійснення власної підприємницької діяльності, що підтверджується здійсненням на цьому торгівельному місці торгівельної діяльності залученими відповідачем реалізаторами (акти огляду торгівельного місця № 4956, яке знаходиться на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 09.07.2019 та від 01.07.2020). 
Відповідач у поданих ним відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, поясненнях тощо, зазначену обставину жодним чином не заперечував та не зазначав про припинення ним договірного використання торгівельного місця № 4956, більше того, стверджуючи про неотримання від орендодавця письмових повідомлень про припинення договору № ВКС-1260 та заперечень проти продовження його дії на новий строк, відповідач вважав договір № ВКС-1260 продовженим в порядку ч. 4 статті 284 ГК України та статті 764 ЦК України на строк, який раніше був встановлений договором, сплачуючи надалі орендну плату за користування торгівельним місцем.
Як вбачається з протоколу судового засідання від 22.04.2021, на запитання представника позивача – чи здійснюється ФОП Кучеренком О.В. договірне використання торгівельного місця № 4956, представник відповідача зазначила, що їй це невідомо.
Відповідно до 2 статті 74 ГПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого учасника надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Належних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій щодо звільнення займаного торгівельного місця № 4956 на території ТОВ «Промтоварний ринок», вул. Рожева, відповідачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. Про припинення договірних відносин з Міністерством оборони України, припинення користування торгівельним місцем № 4956 і з якого саме часу, відповідач не зазначав. Натомість в основу оскаржуваного рішення судом покладено усну заяву представника відповідача, що ФОП Кучеренко О.В. на теперішній час не користується спірним торговим місцем.
17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема, змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок  оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Водночас, суд першої інстанції, надавши перевагу не підтвердженій жодним доказом заяві представника відповідача про те, що на даний час ФОП Кучеренко О.В. не користується спірним торговим місцем, яка не відповідає змісту заперечень відповідача по суті позову, не зобов`язавши відповідача надати докази вчинення дій зі звільнення торгівельного місця № 4956, на невчинення яких посилався позивач, допустив порушення норм процесуального права, зокрема статей 74, 79, 86 ГПК України, щодо дослідження доказів як окремо так і у сукупності, оцінюючи їх вірогідність.
Відтак, не є доведеною зазначена в оскаржуваному судовому рішенні обставина, що ФОП Кучеренко О.В. не користується спірним торговим місцем, судом не з`ясовано в повному обсязі чи дійсно та коли саме припинене користування ФОП Кучеренком О.В. спірним торгівельним місцем № 4956 після закінчення строку дії договору № ВКС-1260, висновки суду першої інстанції про безпідставність і необґрунтованість доводів позивача про вчинення фізичною особою  підприємцем Кучеренком О.В. перешкод у користуванні торгівельним місцем не відповідають обставинам справи, що згідно із статтею 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту не є конкретизованим щодо того, які саме дії має вчинити відповідач зі звільнення торгівельного місця, колегія суддів зазначає таке.
Застосування судом першої інстанції водночас обох підстав для відмови  в позові є суперечливим та непослідовним з точки зору дотримання стадійності захисту права, щодо якої висловилась у постанові від 14.06.2019 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи № 910/6642/18, за висновками якої, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. 
Виходячи із наведеної позиції, надання оцінки ефективності обраного позивачем захисту права має здійснюватися судом у випадку встановлення в ході судового розгляду справи фактів порушення, невизнання або оспорення відповідачем.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В силу положень цивільного законодавства щодо свободи (стаття 627 ЦК України), змісту (стаття 628 ЦК України) та обов`язковості договору (стаття 629 ЦК України), визначені на вільний розсуд сторін і погоджені ними умови (пункти) є обов`язковими для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обумовлюючи згідно з пунктами 1.1, 1.2, 2.2.1 договору № ВКС-1260 надання ФОП Кучеренку О.В. права платного користування торговим місцем № 4956 для встановлення 20-футового контейнера на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», з правом здійснення ним торгівельної діяльності (п. 2.3.2 договору), сторони визначили і відповідні цим правам обов`язки сторони-2 (ФОП Кучеренко О.В.), як-то: використовувати виділену територію та контейнери за призначенням і мати належні документи, підтверджуючі законне придбання майна, що зберігається в контейнерах (п. 2.4.9 договору), при припиненні дії договору звільнити виділену територію від майна, розміщеного на ній (п. 2.4.7 договору). Заяв щодо необхідності тлумачення договору від сторін не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.
Відтак, укладаючи договір № ВКС-1260, сторони дійшли згоди про те, що при припиненні дії договору ФОП Кучеренко О.В. зобов`язаний звільнити виділену територію від майна, розміщеного на ній у з зв`язку з її використанням відповідачем та здійсненням власної торгівельної діяльності, з чим цілком кореспондується обраний позивачем спосіб захисту.
Відповідно до приписів ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені Міністерством оборони України позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню, а протилежний висновок місцевого суду не ґрунтується на належних доказах та є помилковим. Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд надав невірну оцінку обставинам справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не доведено та виклав у рішенні висновки, які не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту б частини 4 статті 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з ст. ст. 123, 129 ГПК України за рахунок відповідача позивачеві підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2102 грн. та за подання і розгляд апеляційної скарги в сумі 3153 грн., разом 5255 грн. 

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2021 у справі                 № 916/38/21 скасувати.
Позов задовольнити.
Зобов`язати фізичну особу-підприємця Кучеренко Олександра Всеволодовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) усунути перешкоди Міністерству оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022) у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення торгівельного місця № 4956, яке розташоване по вулиці Рожевій на території ТОВ “Промтоварний ринок” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Кучеренко Олександра Всеволодовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022) судові витрати в сумі 5255 грн. 
 Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повна постанова складена 17.11.2021.

Головуючий  суддя:                                                                       Бєляновський В.В.

          Судді:                                                                                     Богатир К.В.

                                                                                                          Філінюк І.Г.