Справа № 753/23208/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12643/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року, постановлену у складі судді Каліушка Ф.А., про передачу на розгляд іншого суду справи № 753/23208/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , про визнання недійсною угоди завдатку, стягнення коштів та моральної шкоди, -
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , про визнання недійсною угоди завдатку, стягнення коштів та моральної шкоди. Просили визнати недійсною угоду про завдаток № 1 від 02 січня 2017 року, укладену між ними та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 56 000,00 грн., та 25 000,00 грн. моральної шкоди.  
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , про визнання недійсною угоди завдатку, стягнення коштів та моральної шкоди передано на розгляд за територіальною підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спір виник з приводу нерухомого майна і безпідставно передав позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розгляд Бориспільського міськрайонного суду Київської області відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про передачу на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , про визнання недійсною угоди завдатку, стягнення коштів та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться в с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. 
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено правило виключної підсудності, згідно з яким позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.  
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, правила ст. 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є визнання недійсною угоди про завдаток № 1 від 02 січня 2017 року, укладеної між ними та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , якою було передбачено в подальшому укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , а також стягнення коштів та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилалися на те, що угода про завдаток № 1 від 02 січня 2017 року є недійсною, оскільки не була нотаріально посвідченою. Неправомірно отримані відповідачами кошти за вказаною угодою підлягають поверненню. Крім того, діями відповідачів позивачам була завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. 
Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не пов`язані із вирішенням спору щодо правового статусу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , чи будь-яких прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Питання щодо виконання умов угоди про завдаток № 1 позивачі не ставили.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі позовної заяви   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розгляд Бориспільського міськрайонного суду Київської області за правилами виключної підсудності, передбаченими  ч. 1 ст. 30 ЦПК України.
Таким чином, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року
Суддя-доповідач
Судді