ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 листопада 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4649/20
Головуючий у першій інстанції – Шевченко  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1023/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шарапової О.Л.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.
секретар: Шапко В.М.
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» 

Особа, яка подала апеляційну скаргу – Акціонерне товариство «Українська залізниця» 

Оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року, суддя Шевченко І.М.

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження)  від 02 жовтня 2020 року №97/ос про звільнення її з посади начальника телефонно-телеграфної станції на підставі п.3 ст.40 КЗпП України; поновити її на роботі на посаді начальника телефонно-телеграфної станції ; стягнути з відповідача на її користь  середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68240 грн 30 коп. та витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працювала у відповідача з 2002 року на посаді телефоніста, а з 01 травня 2014 року на посаді начальника станції. Наказом №97/ос від 02 жовтня 2020 року її звільнено із займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов`язків без поважних причин. Вона не порушувала трудову дисципліну, її звільнення проведене без згоди профспілкового органу. 
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження)  від 02 жовтня 2020 року №97/ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника телефонно-телеграфної станції на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та поновлено позивачку на цій посаді; стягнуто з відповідача на користь позивачки 68240 грн 30 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів) за період з 02 жовтня 2020 року по 07 травня 2021 року; у частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 8805 грн 20 коп. допущено негайне виконання рішення; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 8000 грн за надання правничої допомоги та у дохід держави 2522 грн 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ОСОБА_1 допустила порушення трудової дисципліни, яке виразилося в самовільному залишенні наради, незабезпеченні безперебійної роботи засобів телефонно-телеграфного зв`язку, невідповідності обліку робочого часу. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позивачка вже була притягнута до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується наказом  від 29 липня 2020 року №21/к, який  є чинним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що довідка, яка надана позивачкою про розмір заробітної плати, може бути надана в органи соціального захисту, а не для визначення середньоденного заробітку; розмір заробітку, який має враховуватися при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу  підтверджується довідкою, яка додана до апеляційної скарги; розмір середньоденного заробітку позивачки становить 379.78 грн.; суд стягнув середній заробіток з 02 жовтня 2020 року, хоча це є останнім днем роботи;  з 01 липня 2020 року до 15 квітня 2021 року був установлений режим неповного робочого тижня з неробочими днями по понеділках для працівників, які працюють за графіком п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями, в тому числі і для позивачки. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що розмір витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. не відповідає критеріям розумності та витраченого часу адвокатом зважаючи на малозначність справи.

Відзив  на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Встановлено, що позивачка з 13 грудня 2002 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працювала   телефоністом ІІІ класу, а з  01 квітня 2003 року призначена на посаду начальника телефонно-телеграфної станції (т.1 а.с.8-9).
Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно з п..5.32 Посадової інструкції начальника телефонно-телеграфної станції, з якою позивачка ознайомлена у серпні 2018 року,  позивачка зобов`язана  оформляти первинну документацію з обліку робочого часу працівників бригади. .( а.с. 91-93).
За передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин  обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що безпосередньо звільненню не передував дисциплінарний проступок. Оскаржуваний позивачкою наказ (розпорядження) від 02 жовтня 2020 року №97/ос про її звільнення не містить жодних відомостей про вчинення нею після 29 липня 2020 року – оголошення догани – дисциплінарного проступку, а зазначені в ньому порушення стосуються періоду червень – липень 2020 року (21 та 24 липня).

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №21/к від 29 липня 2020 року  ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, а саме за невірне ведення табелів обліку робочого часу в період травень-червень 2021 року  оголошено догану ( а.с. 14-15). Даний наказ є чинним. 

З додатків №№ 3,4 до протоколу  ШЧ-11/05-2020 від 04 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 допустила порушення трудових обов`язків при введенні табелів обліку робочого часу, а саме : оператору ОСОБА_2 за 30 липня 2021 року при графіку роботи у 6 годин у табелі зазначила 9 годин; оператору ОСОБА_3 за 31 липня 2021 року при графіку роботи у 11 годин у табелі зазначила 12 годин( а.с. 105, 16)

З наказу (розпорядження) начальника дистанції ВП «НДСЗ» РФ «ПЗЗ» АТ «УЗ» Павленка Ю.М. від 02 жовтня 2020 року №97/ос вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади начальника телефонно-телеграфної станції ВП «НДСЗ» РФ «ПЗЗ» АТ «УЗ» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. За змістом даного  наказу підставами зазначено наказ №21/к від 29 липня 2020 року про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, а також порушення п. 5.32 посадової інструкції, які виразилися  у  невідповідностях між графіком, табелем та журналом обліку робочого часу ( а.с. 10).
Позивачка не була членом профспілкової організації ( а.с. 122, 124).
З копії актів від 02 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки (т.1 а.с.77, 78, 83).
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що після оголошення ОСОБА_1 догани 29 липня 2020 року, позивачка знову  30 та 31 липня 2021 року допустила порушення своєї посадової інструкції, а саме порушення обліку робочого часу, а тому відповідач з дотриманням приписів ч.3 ст. 40 КЗпП України звільнив позивачку з займаної посади. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року слід скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 
АТ «Українська залізниця» підлягає поверненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору по справам даної категорії. 
Керуючись ст.ст. 367, 374,п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» – задовольнити.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року – скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця»  про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити.
Повернути  Акціонерному товариству «Українська залізниця»  (ЄДРПОУ 40075815; м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5) судовий збір в сумі 3783 грн 60 коп., сплачений по платіжному дорученню 3702079 від 20 травня 2021 року при поданні апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України, протягом  тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 19 листопада 2021 року. 

Головуючий:                                         Судді: