Справа № 345/3764/21 
Провадження № 33/4808/673/21 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гедзика В.М., потерпілої  ОСОБА_2 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Гедзика В.М. на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено  стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., а також судовий збір в розмірі 454 грн.

                                                       в с т а н о в и в :
      Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
    Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2021р. о 15 год. 26 хв. в с. Пійло по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу і скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР.
     Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Гедзик В.М. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з висновком суду та вважає постанову суду такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, виходить за межі адміністративного звинувачення особи та підлягає скасуванню.
Апелянт вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено даних того, що він здійснював обгін та порушення ним правил обгону, передбачених п.14 ПДР. Зазначений виклад обставин ДТП поліцейським істотно суперечить фактичним обставинам справи, що не враховано суддею при прийнятті рішення. 
Захисник вказує на те, що ДТП відбулось на дорозі, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, зіткнення автомобілів відбулось на смузі зустрічного руху, автомобіль марки  Опель Віваро під керуванням ОСОБА_3 рухався попереду та у попутному напрямку відносно автомобіля марки BMW 320 під керуванням ОСОБА_1 та здійснював поворот ліворуч, тобто змінював напрямок руху. 
Автомобіль BMW 320 здійснював обгін на ділянці дороги, який не є заборонений у відповідності до ПДР. 
Апелянт при цьому зазначає, що водій ОСОБА_3 повинна була завчасно подати світловий сигнал покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом п.п.9.2, 9.4 ПДР, а також перед будь якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При цьому, подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.
Захисник наголошує на тому, що у свої поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що завчасно увімкнула покажчик повороту, позаду нею був ще один автомобіль, а тому ОСОБА_1 не міг не бачити її наміру повороту ліворуч при здійсненні обгону транспортних засобів. Її пояснення надані безпосередньо після ДТП різняться від пояснень наданих в суді. Вказує, що спочатку остання зазначала, що після маневру ліворуч відчула удар, а в суді вказала на те, що при завершенні маневру, однак дані дії не впливають на порушення нею п.10.1 ПДР, про що працівником поліції складено відповідний протокол, який ще розглядається судом.
Захисник Гедзик В.М.  наголошує на тому, що ОСОБА_1 повинен був керуватись п.п.12.4, 12.3 ПДР, а саме у населеному пункті рухатись зі швидкістю 50 км/год. і у разі виникнення небезпеки руху, який останній спроможний був виявити, вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди, але аж ніяк не інкримінованими йому п.п. 12.1, 13.1 ПДР, які регламентують зовсім іншу дорожню ситуацію.
Вказані обставини повністю узгоджуються та підтверджуються висновком експерта №СЕ-19/109-21/9623-ІТ від 07.09.2021 року, який досліджувався судом, однак безпідставно не врахований.
Апелянт вказує на те, що у діях ОСОБА_1 відсутні порушення не лише інкриміновані йому ПДР, а й будь яких інших, що підтверджується об`єктивними даними.
Відповідно до характеру пошкоджень транспортних засобів, а саме передньої частини автомобіля BMW 320 та передньої лівої частини автомобіля Опель Віваро, що є очевидним висновком про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знаходився на обгоні і фактично вже вирівнявся із автомобілем ОСОБА_3 , яка різким маневром повороту ліворуч створила йому перешкоду.  У випадку завершення маневру повороту ліворуч та вже при з`їзду іі автомобіля з дороги, як вказує ОСОБА_3 , кут був би значно тупішим і автомобіль ОСОБА_1 отримав би пошкодження спереду, а не з боку.                                  
Таким чином, відстань і час з моменту виявлення ОСОБА_4 небезпеки для руху у зміні напрямку руху автомобілем ОСОБА_3 були мінімальними, що об`єктивно не давали йому можливості уникнути зіткнення із застосуванням гальмування.
Вказані факти залишено судом і працівником поліції поза увагою.
Просить постанову суду скасувати. А справу закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції :
- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат Гедзик В.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;
- потерпіла ОСОБА_2   вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і рішення суду є законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  конкретними доказами та  вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №244842 від 23.08.2021 року, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , а саме в тому, що 23.08.2021р. о 15 год. 26 хв. в с. Пійло по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу і скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою – поліцейським СРПП Надвірнянського РВП капралом поліції Гаврильчук М.Я. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395.
Посвідчення водія у ОСОБА_5 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
В протоколі зазначено потерпілу ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 
ОСОБА_4 було ознайомлено із його правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституцією України, повідомлено про розгляд справи в Калуському міськрайонному суді, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_1 .
В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 зазначив , що вину не визнає. Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівником поліції не вилучалось і тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами останньому не видавався.
Пояснення щодо обставин вчинення ДТП ОСОБА_1 надав на окремому аркуші.
Зокрема, в своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що 23.08.2021 року о 15.15год. він керував транспортним засобом марки БМВ 320  в с. Пійло. Включивши покажчик повороту ліворуч, вирішив здійснити обгін автомобіля Опель д.н.з. НОМЕР_2 , який включивши попередньо будь яких покажчиків та в цей час водій автомобіля Опель повернув ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів з механічними ушкодженнями автомобілів (а.с.5).
Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.08.2021 року на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди  вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_1 який керував автомобілем «БМВ 320», державний номерний знак – НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.3).
Зокрема, відповідно до вищевказаної схеми, вбачається, що ширина дороги складає 8 м., ширина узбіччя 3.3 м. Транспортний засіб  марки «БМВ 320», державний номерний знак – НОМЕР_1 заднім правим колесом знаходиться на узбіччі дороги в сторону м. Калуша, ширина якого становить 3.3 метри, заднє ліве колесо автомобіля знаходиться 0.5 м. від електроопори і ліве переднє колесо розташоване на відстані 2.10 м. від електроопори. Автомобіль марки «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться  поза межами узбіччя та заднім правим колесом на відстані 3.5 м. від електроопори і переднім лівим колесом на відстані 2.8 м. від електроопори.
На схемі ДТП зазначено, що на вказаній ділянці дороги відсутня  наявна горизонтальна розмітка проїжджої частини та відсутні будь які дорожні знаки пріоритету.
Відповідно до переліку видимих(зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП автомобіль марки «БМВ 320», державний номерний знак – НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження передньої частини автомобіля; автомобіль «Опель Віваро», державний номерний знак – НОМЕР_2 отримав пошкодження лівої частини автомобіля.
Вказані механічні  пошкодження транспортних засобів дозволяють встановити їх розташування  на момент зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди та відповідають поясненням ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму зіткнення транспортних засобів.
Схема ДТП підписана учасниками водіями ДТП ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на вищевказаній схемі ДТП не зазначено місце зіткнення транспортних засобів та не вказані дані щодо наявності на проїзній частині уламків від транспортних засобів, які могли з`явитися внаслідок їх зіткнення та які могли вказати на  місце зіткнення автомобілів. 
Разом з тим, зі змісту пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі зустрічного руху в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював обгін транспортного засобу марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка виконувала маневр повороту ліворуч.  
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він 23.08.2021 року керуючи транспортним засобом БМВ 320, під час керування транспортним  засобом швидкість не перевищував, рухався з дозволеною швидкістю та розпочав виконувати обгін транспортного засобу марки «Opel Vivaro», під керуванням ОСОБА_2 .  При здійсненні обгону автомобіля, завчасно включив світловий покажчик повороту. Стверджував, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винний водій транспортного засобу марки «Опель Віваро», державний номерний знак – НОМЕР_2 , яка створив для нього перешкоду різко змінивши напрямок руху, а саме здійснивши різкий поворот ліворуч і при цьому завчасно не включив світловий покажчик повороту, внаслідок чого він був позбавлений можливості відвернути зіткнення транспортних засобів.
З первинних письмових пояснень іншого учасника ДТП – потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що вона 23.08.2021 року близько 15.15 год. керувала транспортним засобом «Опель Віваро» в с. Пійло в напрямку с. Голинь, завчасно включила лівий покажчик повороту і мала намір його здійснити до свого подвір`я, та в цей час відчула різкий удар в ліву частину автомобіля. В подальшому зрозуміла, що відбулась ДТП, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_3 також стверджувала, що під час виконання маневру повороту ліворуч вона переконалася в його безпечності, завчасно показала світловий покажчик повороту та у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі руху транспортних засобів, які б завадили їй у здійсненні вказаного маневру.  Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало перевищення водієм ОСОБА_1 встановленої правилами швидкості руху та те, що останній розпочав обгін її транспортного засобу, незважаючи на те, що вона подала сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч та розпочала такий маневр. Вказує, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той момент коли вона вже закінчувала виконувати маневр повороту ліворуч, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 врізався своєю передньою  частиною в ліву задню частину її автомобіля. 
  Вважає, що саме водій транспортного засобу  марки «БМВ 320», ОСОБА_1 винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рухався з достатньо  великою швидкістю і перед виконанням маневру обгону, не впевнився в його безпечності та допустив зіткнення з її автомобілем.
В матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_3 п 10.1 ПДР (а.с. 2). А саме 23.08.2021р. о 15 год. 26 хв. в с. Пійло по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_2 при здійснюванні маневру ліворуч не впевнилась в безпечності та стоїла зіткнення з автомобілем БМВ 320 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку. В протоколі зазначено потерпілого ОСОБА_1 . В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_3 зазначила, що вона впевнилась в безпеці і зробила поворот ліворуч. Зі змістом протоколу ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчать її власноручні підписи.
В матеріалах справи наявний висновок експерта  МВС України Івано-Франківського НДЕКЦ  Янюк А.М. від 07.09.2021 року №СЕ-19/109-21/9623-ІТ, з якого вбачається, що проведення судової експертизи проведено на підставі заяви ОСОБА_1 за фактом ДТП, що мала місце 23.08.2021 року в с. Пійло калуського району Івано-Франківської області.
На підставі даних  щодо покриття дороги, проїзна частина дороги для напрямків руху розподілена переривчастою дорожньою розміткою, по напрямку руху в місці ДТП зліва міститься заїзд до прилеглої території – житлового будинку ОСОБА_3 , в місці ДТП не було дорожніх знаків, які б обмежували швидкість руху транспортних засобів, а також інших знаків. Які б свідчили про прилягання другорядної дороги до головної, транспортні засоби зі слів водіїв перебували у технічному справному стані, на підставі схеми ДТП, видимих пошкоджень транспортних засобів, експерт мав підстави вважати, що безпосередньо перед зіткненням та в момент первинного контактування, водій автомобіля марки Опель Віваро змінював напрямок руху виконуючи маневр повороту ліворуч, а автомобіль БМВ 320 вже виконував обгін попутного транспортного засобу.
У висновку експерта вказано, що в дорожній ситуації, яка розглядалася, водій автомобіля Опель Віваро ОСОБА_3 повинна була із технічної точки зору керуватися вимогами пунктів 9.2б, 9.4 та 10.1 ПДР. Отже, водій ОСОБА_3   безпосередньо перед ДТП, повинна була перед початком зміни напрямку руху для виконання маневру повороту ліворуч, завчасно подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку і тільки переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасника руху, виконати вказаний маневр.
В свою чергу, водій автомобіля марки Опель Віваро ОСОБА_3 виконуючи маневр повороту ліворуч, створила водію автомобіля БМВ 320 ОСОБА_1 небезпеку для руху, тому в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР, яка, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.
Згідно оцінки дій водія ОСОБА_1 та наданим даними у справі, вказаний механізм розвитку пригоди , що підтверджується локалізацією пошкоджень на транспортних засобах під час їхнього взаємного контактування, експертом зазначено, що автомобіль марки БМВ 320 д.н.з. НОМЕР_1 своєю передньою правою кутовою частиною контактував із лівою боковою частиною автомобіля марки Опель Віваро  д.н.з. НОМЕР_2 . 
У висновку зазначено, що ДТП ситуація не пов`язана із втратою керованості транспортного засобу чи його виїздом за межі проїзної частини, а є наслідком зміни напрямку руху автомобіля марки Опель Віваро під керуванням водія ОСОБА_3 . Тому в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.1 ПДР України.
Окрім того, експертом в діях водія автомобіля марки БМВ 320 ОСОБА_1 не вбачалось порушення п.13.1 ПДР України.
Зазначено, що в дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки БМВ 320 ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був керуватися вимогам п.п.12.4 та 12.3 ПДР, а саме: водій повинен був рухатись автомобілем зі швидкістю, яка не повинна була перевищувати 50 км/год, а  перебуваючи в процесі обгону попутного автомобіля Опель Віваро, з моменту зміни ним напрямку руху – негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. 
Таким чином, у відповідності до висновку даного експертного дослідження в діях водія автомобіля Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_2   ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України, яка з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП, а в діях водія автомобіля марки БМВ 320 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України.
Під час розгляду справи в апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гедзик В.М. надали суду висновок експерта МВС України Івано-Франківського НДЕКЦ  Янюк А.М. від 12.10.2021 року №СЕ-19/109-21/10966-ІТ, з якого вбачається, що вищевказаним експертом фактично було проведено додаткову судову експертизу. 
Вивчивши матеріали справи, експертом зазначено, що водій ОСОБА_1 у зазначеній вище ситуації, у відповідності до вимог ПДР, повинен був, з технічної точки зору, рухатись вказаною ділянкою дороги із швидкістю, яка не повинна перевищувати 50 км за год., а перебуваючи в процесі обгону попутного автомобіля Опель Віваро, з моменту зміни ним  напрямку руху (початком повороту ліворуч) – негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог п.12.3 ПДР.
У практиці судової автотехнічної експертизи, швидкість автомобіля перед гальмуванням можна визначити виходячи зі слідів юзу, які залишаються на дорожньому покритті у разі блокування коліс. Після дослідження схеми ДТП встановлено, що будь яких слідів коліс транспортних засобів на них не зафіксовано, тому встановити швидкість руху автомобіля марки БМВ 320, в ході даної експертизи не представляється за можливе, то встановити наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 не відповідностей вимогам п.п. 12.3 і 12.4 та перевірити технічну можливість вказаного водія уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, в ході проведення даної експертизи не було можливим.
Висновком експертизи встановлено, що в діях водія автомобіля Опель Віваро р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 ПДР України, яка, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. 
Окрім того, висновком експерта зазначено, що в діях водія автомобіля БМВ 320 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.п.12.1 і 13.1 ПДР України. З причин, наведених у висновку, для водія, який рухається позаду попереду їдучого автомобіля, з технічної точки зору, не є небезпекою для руху. 
          Апеляційний суд приймає до уваги вищевказані висновки судових експертиз, оскільки судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Разом з тим, характер высунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчинення правопорушення свідчить про те, що правова оцінка дій учасників дорожньо-транспортної пригоди, щодо відповідності їх дій Правилам дорожнього руху України не потребує експертного дослідження за умови повного та об`єктивного встановлення обставин судом.  
  Апеляційний суд вважає, що вищевказані висновки експертиз не мають істотного доказового значення для розгляду вказаної справи, оскільки досліджені експертизами обставини не потребують додаткового залучення фахівців, які мають спеціальні знання.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з камери відеонагляду з будинку – магазину та фотографії з місця.
       Апеляційним судом було встановлено, що вищевказані відеозаписи дійсно стосуються обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 серпня 2021 року за участю  особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «БМВ 3200», державний номерний знак – НОМЕР_1 та за участю потерпілої ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом марки «Опель Віваро», державний номерний знак – НОМЕР_3 , хоча вказаними відеозаписами і не зафіксовано безпосередньо саму дорожньо-транспортну пригоду. 
Перегляд вищевказаних відеозаписів дозволяє об`єктивно встановити стан дорожнього покриття та наслідки ДТП, місце зіткнення транспортних засобів та інші обставини, які мають істотне значення для правильного розгляду справи. 
Разом з тим, вказаний відеозапис не дозволяє встановити конкретну швидкість руху транспортного засобу «БМВ 32», під керуванням водія ОСОБА_1 та прийти до висновку, що така швидкість руху  була небезпечною та позбавляла водія можливості безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.
       Дані відеозапису та схеми ДТП також свідчать про те, зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі руху, 
Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке було висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №244842 від 23.08.2021 року, і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що не обравши безпечний інтервал та безпечну швидкість, порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби.
У відповідності до п. 12.1 ПДР України водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
П. 13.1 ПДР України передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:
безпечна швидкість — швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;
безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;
безпечний інтервал — відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху;
дорожня обстановка — сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;
Враховуючи вищевказані обставини та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 в тому що він 23 серпня 2021 року о 15 год. 26 хв., в с. Пійло по вул. Центральній, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «BMW 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 не дотримався безпечного безпечної швидкості дистанції та інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Опель Віваро р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого допустив зіткнення і автомобілі отримали механічні пошкодження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді вказаною справи суд повинен встановити чи доведена вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення і не встановлює винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не має права виходити за межі висунутого обвинувачення і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_1 не обвинувачується в тому, що рухався із перевищенням дозволеної швидкості руху, порушив правила обгону транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку та, маючи технічну можливість, не прийняв необхідних заходів, щодо відвернення  дорожньо-транспортної пригоди.
Зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що вона вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало перевищення водієм ОСОБА_1 встановленої швидкості руху та те, що останній розпочав обгін її транспортного засобу, незважаючи на те, що вона подала сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч та розпочала такий маневр.
Таким чином, зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив порушенні вимог п.12.6. Правил дорожнього руху, яким встановлено обмеження щодо швидкості руху транспортного засобу, оскільки рухався зі значним перевищенням дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги та порушив вимоги  п.14.2. б) Правил дорожнього руху України відповідно до якого перед початком обгону не переконався  в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч. 
Разом з тим, ОСОБА_1 не звинувачується в тому, що допустив порушення вимог п.12.6. та   п.14.2. б) Правил дорожнього руху України, а тому, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити вищевказані доводи потерпілої та надати їм відповідну оцінку, що не позбавляє потерпілу довести обґрунтованість своїх доводів в порядку цивільного судочинства у разі виникнення спору щодо відшкодування заподіяної шкоди. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з  чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод,  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що надані обвинуваченому дані, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні  у справі "Абрамян проти Росії" Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності досліджених доказів є обґрунтованими.
Апеляційний суд вважає, що матеріали справи, разом із сукупністю інших доказів, які були досліджені судом апеляційної інстанції свідчать про те, що рішення суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого сть.124 КУпАП є явно незаконним та несправедливим. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані , які свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом «БМВ 320», державний номерний знак – НОМЕР_1 , було допущено порушення вимог п. п. 12.1, 13.1 ПДР України щодо обрання безпечної швидкості та дотримання безпечної дистанції і інтервалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гедзика В.М., скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,
  
                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гедзика В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                          О.П. Васильєв