КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року                                                                                                         місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/7399/16
провадження номер: 22-ц/824/6395/2021 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бурнашева Павла Валерійовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року у складі судді Лужецької О.Р., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», третя особа: Дарницький районний центр зайнятості, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та          ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» (далі - ДП «ВО «Київський радіозавод»), третя особа: Дарницький районний центр зайнятості, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що ДП «ВО «Київський радіозавод» відповідно до рішення Господарського суду міста Києва про банкрутство № 15/81 від 24 березня 2010 знаходиться на стадії ліквідації (припинення) по теперішній час. Після скорочення штату на початковій стадії процедури банкрутства була залишена в штаті частина працівників (позивачів) для забезпечення процедури банкрутства, посадові оклади та переведення боргів в поточні кредити працівників (позивачів) затверджувалися протоколами рішень комітетів кредиторів, з підприємством трудові угоди з позивачами не розривались.
Позивачі вказували, що у листопаді 2015 року вони дізнались про існування наказів ліквідатора Кучака Ю.Ф. №1Л від 30 липня 2013 року та №2Л від 04 вересня 2013 року про їх звільнення, але вони продовжують виконувати свої функції в процесі ліквідації підприємства, у зв`язку з чим існує заборгованість відповідача перед ними.
З урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, позивачі остаточно просили:
- визнати недійсними та скасувати накази ліквідатора Кучака Ю.Ф. №1Л від 30 липня 2013 року та №2Л від 04 вересня 2013 року;
- поновити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на посадах згідно штатного розкладу від 04 вересня 2013 року;
- стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 02 вересня 2009 року по 30 квітня 2010 року на користь: ОСОБА_2 - 51 875 грн 01 коп., ОСОБА_4 - 8 125 грн 28 коп., ОСОБА_5 - 19 246 грн 45 коп., ОСОБА_6 - 59 525 грн 77 коп.; 
- стягнути з відповідача на їх користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2012 року по дату ухвалення рішення, яка станом на 01 квітня 2016 року становить: ОСОБА_2 - 192 858 грн 84 коп., ОСОБА_3 - 83 200 грн 25 коп.,  ОСОБА_4 - 57 779 грн 86 коп., ОСОБА_5 - 141 078 грн 17 коп., ОСОБА_6 - 223 489 грн 13 коп.; 
- стягнути з відповідача моральну шкоду на користь: ОСОБА_2 - 90 000 грн 00 коп., ОСОБА_3 - 50 000 грн 00 грн., ОСОБА_4 - 50 000 грн 00 коп., ОСОБА_5 -                 50 000 грн 00 коп., ОСОБА_6 - 90 000 грн 00 коп.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року  провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_6 (а.с.23, т.5).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бурнашев П.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення позовних вимог ОСОБА_6 по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_6 на момент смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , яка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, а тому вона має право бути процесуальним правонаступником у правовідносинах  ОСОБА_6 з ДП «ВО «Київський радіозавод» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Відтак заявник вважає, що суд першої інстанції незаконно закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. 
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону. 
З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2016 року, позивачі, у тому числі,                              ОСОБА_6 , звернулись до суду з позовом до ДП «ВО «Київський радіозавод», третя особа: Дарницький районний центр зайнятості, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13 червня 2020 року (а.с.19, т.5). 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України й виходив із того, що позивач ОСОБА_6 помер і спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Однак повністю з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України ).
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Виходячи із змісту ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Із доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що з 06 серпня 1968 року          ОСОБА_6 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 06 серпня 1968 року (а.с. 21, т.8). 
Згідно довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиці Т.В. № 309/02-14 від 28 липня 2021 року єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_6 , померлого                ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 (а.с.24, т.8).
Відповідно до ч.1 ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної заробітної плати.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач ОСОБА_6 вказував, що у листопаді 2015 року він дізнався про існування наказів ліквідатора Кучака Ю.Ф. №1Л від 30 липня 2013 року та №2Л від 04 вересня 2013 року про його звільнення, але він продовжував виконувати свої функції в процесі ліквідації підприємства, у зв`язку з чим існує заборгованість відповідача перед ним. Зазначав, що йому не виплачено заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01 квітня 2016 року становила 223 489 грн 13 коп. 
Таким чином у випадку доведення того, що у відповідача перед ОСОБА_6 існує заборгованість по заробітній платі, то відповідно до ч.1 ст.1227 ЦК України сума невиплаченої ОСОБА_6 заборгованості по заробітній платі входитиме до складу спадщини після його смерті, а відтак спірні правовідносини допускають правонаступництво. 
Частино 1 ст.55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. 
Згідно з п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Однак, суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва та закрив провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, не здійснивши процесуальні дії, передбачені ч.1 ст.55, п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України. 
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення суду призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наведених вище підстав. 
Оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачено повноважень апеляційного суду направляти справу до суду першої інстанції для вирішення позовних вимог по суті за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, то апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бурнашева Павла Валерійовича задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
 
Головуючий
 
Судді: