ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8084/21 Справа № 180/755/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Хомченко С. І. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Слуцькій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам Акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату», представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, – 

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Первинним оглядом МСЕК від 15.03.2010 року у зв`язку професійним захворюванням йому встановлено 60% втрати працездатності за професійним захворюванням. 16.03.2011 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК у зв`язку з професійним захворюванням йому встановлено 60% втрати працездатності, 35% з яких по радикулопатії, 10% по плечолопатковому періартрозу, 10 % по ХОЗЛ, 5% по туговухості, також встановлено третю групу інвалідності. 02.04.2013 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК у зв`язку з професійним захворюванням йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, 35% з яких по радикулопатії, 10% по плечолопатковому періартрозу, 10 % по ХОЗЛ, 5% по туговухості, також встановлено третю групу інвалідності з 01 квітня 2013 року втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Тому, позивач просив стягнути з відповідача 360000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок трудових обов`язків без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., з утриманням обов`язкових платежів; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн. 
В апеляційній скарзі АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом зменшення зі 100000,00 до 60000,00 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом збільшення до 360000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат” з 1978 року, що підтверджується копією трудової книжки, заведеної 22 липня 1973 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 39-48).
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , затвердженого 12.02.2010 року, стаж роботи позивача в умовах шкідливого впливу складає 26 років 9 місяців. Причинами виникнення професійного захворювання є тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологій (а.с. 19-20).
Згідно виписок з медичної карти стаціонарного хворого, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 внаслідок професійних захворювань має діагноз: радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні полісегментарної дископатії з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом. Двобічний плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст.), деформуючий артроз, в поєднанні з періартрозами, ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ст.), стійкий больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого ст. Нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні, 02.02.2010 (а.с. 21-38).
Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №002211 від 15.03.2010 року, ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% (35% з яких по радикулопатії, 10% по плечолопатковому періартрозу, 10 % по ХОЗЛ, 5% по туговухості) (а.с. 9-10).
Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №008198 від 15.03.2010 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 15 березня 2010 на строк до 01 квітня 2011 року, у зв`язку з професійним захворюванням. Дата переогляду 01.03.2011 (а.с. 11-12).
Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААА №007796 від 16.03.2011, позивач повторно пройшов медичний огляд, у зв`язку з професійним захворюванням йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності, (35% з яких по радикулопатії, 10% по плечолопатковому періартрозу, 10% по ХОЗЛ, 5% по туговухості) та третю групу інвалідності. Дата переогляду 01.03.2013 (13-14).
Згідно довідки МСЕК серії АБ №0003437 від 02.04.2013 ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60%, (35% з яких по радикулопатії, 10% по плечолопатковому періартрозу, 10% по ХОЗЛ, 5% по туговухості) з 01 квітня 2013 року безстроково за професійним захворюванням, встановлено третю групу інвалідності.
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, що становить 26 років 9 місяців, у зв`язку з чим отримав 60% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково; враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування в трудових стосунках з відповідачем у розмірі 100000,00 грн., оскільки визначений з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності.
Доводи апеляційної скарги позивача про залишення судом першої інстанції поза увагою, що моральна шкода мала бути стягнута на користь позивача без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві” внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).
До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві” включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).
Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягнута з відповідача на користь позивача сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.).
Доводи апеляційної скарги позивача з приводу того, що суд не навів мотивів, які б свідчили про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування, а також доводи апеляційної скарги відповідача, що судом першої інстанції значно завищений розмір стягнутої з них суми моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на те, що судом першої інстанції наведене належне детальне обґрунтування наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 100000,00 грн.; в оскаржуваному рішенні наведені всі обставини, що мають суттєве значення при вирішенні питання щодо визначення розміру моральної шкоди.
Твердження апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини в діях відповідача, як обов`язкової умови для відшкодування шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи. 
Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату», представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова