УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1758/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А. 
Категорія 44    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря    Дяченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/1758/21 за позовом  ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 3 вересня 2014 року зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації здійснити йому донарахування та виплату за період з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у відповідності до ст.37 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 40 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний рік, щомісячно, а також щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, згідно зі ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за травень 2014 року, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на відповідний рік.
Позивач зазначає, що на підставі вказаного судового рішення йому нараховано 7692 грн. 60 коп., однак вказані кошти й досі не виплачені.
Оскільки такі дії порушують його право власності, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст.1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 7692 грн. 60 коп. на відшкодування спричиненої йому майнової шкоди.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що на спірні правовідносини не поширюється дія норм цивільного права, якими врегульовано питання про відшкодування матеріальної шкоди. Постанова Овруцького районного суду Житомирської області від 3 вересня 2014 року на даний час не перебуває на примусовому виконанні, отже спірні правовідносини не пов`язані з виконанням судового рішення.
Також стверджує, що суд першої інстанції не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 3 вересня 2014 року зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 донарахування та виплату за період з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у відповідності до ст.37 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 40 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний рік, щомісячно, а також щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, згідно зі ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за травень 2014 року, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на відповідний рік.
Зазначена постанова перебувала на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Постановою головного державного виконавця від 20 травня 2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу.
Наявний в матеріалах лист УСП Коростенської РДА від 19 березня 2021 року свідчить про те, що вказане судове рішення не виконане.
При цьому, у відзиві на позов відповідач пояснив, що згідно з постановою Овруцького районного суду від 3 вересня 2014 року позивачеві нараховано кошти у розмірі 7692 грн. 60 коп. , які будуть виплачені у порядку черговості.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням судового рішення. Відтак, правила статті 1166 ЦК України не можуть бути застосовані при вирішенні цього спору. Кошти, належні позивачеві до виплати на підставі вказаного рішення суду, не можуть вважатися матеріальною шкодою у розумінні положень цивільного законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Посилання позивача на ту обставину, що судом не врахована правова позиція Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки у справі, яка була предметом розгляду суду касаційної інстанції, спірні правовідносини виникли у зв`язку з безпідставним припиненням відповідачем реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, що призвело до спричинення йому матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 червня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: