УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10777/20 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В. 
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Миніч Т.І.,
за участю секретаря     Дяченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/10777/20 за позовом  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 13 липня 2021 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. При укладенні вказаного договору останній надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 42474 грн. 22 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 32622 грн. 29 коп. та 9851 грн. 93 коп. заборгованості зі сплати відсотків.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 42474 грн. 22 коп. 
Рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на корись позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20000 грн. та 989 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Зокрема, звертає увагу суду на ту обставину, що окрім кредитного ліміту, відповідачу надано послугу — сервіс “ Оплата частинами”. Надані ОСОБА_1 кошти не були своєчасно сплачені, таким чином, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 32622 грн. 29 коп.
Стверджує, що відповідач підписав заяву, відповідно до якої погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. З наведеного вбачається, що, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, він висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відсутність при цьому підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладення договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 липня 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ “ПриватБанк”. У вказаній заяві розмір бажаного кредитного ліміту не зазначений. Дана заява не містить умов щодо нарахування відсотків.
На підтвердження факту укладення договору, окрім вказаної анкети-заяви, позивач надав суду витяг з Тарифів, а також Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які були розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 42474 грн. 22 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати простроченого кредиту у розмірі 32622 грн. 12 коп., заборгованості зі сплати відсотків у сумі 9851 грн. 93 коп.
Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Наявний в матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку передбачають можливість нарахування відсотків за користування кредитом. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Тарифи та Умови були надані відповідачеві для ознайомлення та були погоджені ним при підписанні анкети-заяви.
Також Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 3 липня 2019 року дійшла висновку про те, що в даному випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин положення частини 1 ст.364 ЦК України, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ “ПриватБанк” з часу виникнення спірних правовідносин й до звернення позивача до суду з даним позовом, що не виключає можливості долучення кредитором до позовної заяви витягу з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для задоволення позову.
Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про порядок та умови нарахування відсотків та пені , надані банком витяги з Умов та Тарифів не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору.
Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов та правил може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді ціну договору, в тому числі й розмір відсотків та порядок їх нарахування.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені Умови та правила становлять значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для їх розуміння.
Таким чином, при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України “ Про захист прав споживачів” щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та надав би можливість покласти на слабшу сторону- споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 9851 грн. 93 коп.
Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення у повному обсязі заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Наявна в матеріалах справи довідка містить інформацію про те, що кредитний ліміт за вказаним договором неодноразово змінювався, а саме: у квітні 2018 року був збільшений до 20000 грн., а станом на 1 квітня 2019 року був встановлений на рівні 18850 грн.
Виписка з рахунку свідчить про те, що відповідач також користувався послугами АТ КБ “ ПриватБанк” - сервісом “ Оплата частинами”. Внаслідок несвоєчасного повернення тіла кредиту за встановленим лімітом, а також несвоєчасної сплати коштів за сервісом “ Оплата частинами” виникла заборгованість у розмірі 32622 грн. 29 коп.
Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь банку 32622 грн. 29 коп. заборгованості за тілом кредиту та 1261 грн. 20 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32622 грн. 29 коп. та 1261 грн. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: