П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/5091/21	

Головуючий І інстанції Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (м.Херсон, дата складання повного тексту ухвали - 30.09.2021р.) про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,- 
В С Т А Н О В И В:
07.09.2021р. ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача податковий борг в загальній сумі 8 640,51 грн. по єдиному податку з фізичних осіб.
Ухвалою суду першої інстанції від 21.09.2021р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 
30.09.2021р. (до початку розгляду справи по суті) від позивача до суду 1-ї інстанції надійшла заява про відмову від позову та вирішення питання про розподіл судових витрат, яка мотивована повним погашенням відповідачем суми податкового боргу.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року заяву ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про відмову від позову - задоволено частково, прийнято відмову від позову та закрито провадження у справі. Водночас, у задоволенні заяви в частині повернення суми сплаченого судового збору - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, податковий орган 18.10.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного судового рішення порушено норми процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2021р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву в повному обсязі.
03.11.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходь висновку про наявність підстав для її задоволення.
Приймаючи оскаржувану ухвалу (у відповідній частині), суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача - суб`єкта владних повноважень судового збору, у разі закриття провадження у зв`язку з його відмовою від позову, відсутні.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Так, як свідчать матеріали справи, відмовляючись від позову, позивач - суб`єкт владних повноважень зазначив, що податковий борг після подачі даного позову був сплачений відповідачем у повному обсязі.
Слід зауважити, що КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (ст.140 КАС України), а також повернення судового збору (ст.142 КАС України).
За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми ч.ч.3,4 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) 50% судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Водночас, відповідно до ст.140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Як вбачається зі змісту ухвали суду 1-ї інстанції, висновок суду щодо відсутності підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем, фактично ґрунтується на п.5 ч.1 ст.238 КАС України, який врегульовує питання закриття провадження у справі та визначає, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Однак, суд апеляційної інстанції наголошує на помилковості такого застосування п.5 ч.1 ст.238 КАС України (якою взагалі не врегульовано питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову), а тому розподіл понесених ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі у цій справі судових витрат необхідно здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин та умов, які призвели до відмови від позову.
Варто зауважити, що положення ст.ст.140,142 КАС України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного «суб`єктного складу», чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.
У даному випадку, ст.140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами ст.142 КАС України та ст.7 Закону України «Про судовий збір» правило, за яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. 
Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. У той же час, коли відмова позивача від адміністративного позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позову, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до ст.140 КАС України.  
У цій справі, суд 1-ї інстанції закрив провадження у справі, фактично задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку із задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила податковий орган вирішувати спір у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 03.02.2021р. у справі №200/6826/20-а та від 25.02.2020р. у справі №260/1378/18.
Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення ст.ст.139,140 КАС України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у справі та документально підтверджені судові витрати - підлягають присудженню на його користь.
Натомість, суд 1-ї інстанції наведеного не врахував і, помилково застосувавши правила п.5 ч.1 ст.238 КАС України, у розподілі судових витрат відмовив.
Матеріалами справи підтверджено факт звернення податкового органу із заявою про стягнення з відповідача судового збору сплаченого за подання позовної заяви, отже наявні правові підстави для її задоволення.
У відповідності до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Спірні, у даному випадку, судові витрати підтверджені платіжним дорученням від 01.09.2021р. №1850 у розмірі 2270 грн., що наявне у матеріалах справи.
За правилами ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст.321 КАС України, суд 2-ї інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими ст.34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Так, порядок розподілу понесених учасниками процесу судових витрат врегульовано главою 8 розділу І КАС України, загальний аналіз якої свідчить про те, що вирішення питання стосовно розподілу вказаних витрат вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчено розгляд справи, та у відповідних випадках - після його ухвалення в порядку ст.252 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки судом 1-ї інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат, то апеляційна скарга ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі підлягає задоволенню, а ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2021р. підлягає скасуванню (у відповідній частині) з ухваленням нового судового рішення в цій частині - про задоволення заяви з наведених вище підстав.
В іншій частині оскаржуване судове рішення не було та не є предметом апеляційного оскарження.
Керуючись ст.ст.139,140,142,308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі - задовольнити.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року - скасувати в частині розподілу судових витрат та прийняти у вказаній частині нову постанову, якою стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (код ЄДРПОУ: 43995495, просп. Ушакова, 75, м.Херсон, 73022) судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).
В іншій частині ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.11.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко