ПОСТАНОВА 
іменем України

12 жовтня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 386/454/21
провадження № 22-ц/4809/1475/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року, у складі судді Гарбуз О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг.
В обґрунтування позову вказало, що відповідно до укладеного договору від 11 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту до 11000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який у будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно до умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів. У порушення умов договору   ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 12 квітня 2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 10213 грн 06 коп, яка складається з 8260 грн 63 коп заборгованості за тілом кредиту та 1952 грн 43 коп заборгованості за простроченими відсотками. 
Оскільки   ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості. 
Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. 
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. 
Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 11 листопада 2013 року  ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13).
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с. 17-52).
Також, 26 жовтня 2020 року відповідачем було підписано інформацію про отримання споживчого кредиту, який зберігав чинність до 10 листопада 2020 року та в якому зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраними нею умовами кредитування (а.с. 14-16).
На підтвердження факту отримання кредиту ОСОБА_1 позивачем надано виписки по кредитних картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 за період з 17 жовтня 2017 року до 01 квітня 2021 року, довідку про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки, оформлену на відповідача та довідку про надання відповідачу кредитної картки із зазначеним номером рахунку (а.с. 11-12, 61-67).
Згідно з наданим позивачем розрахунком у   ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором  станом на 12 квітня 2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 10213 грн 06 коп, яка складається з 8260 грн 63 коп заборгованості за тілом кредиту та 1952 грн 43 коп заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 6-10).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року за №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Колегією суддів встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 11 листопада 2013 року підписана   ОСОБА_1 . У сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами шляхом зняття готівки, повернення кредитних коштів позивачу, оплати послуг за придбані товари в закладах торгівлі, підтверджують факт визнання відповідачем договірних кредитних відносин з АТ КБ «ПриватБанк».
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18.
Зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача судом встановлено, що за період з 17.10.2017 по 01.04.2021 нею були використані кредитні кошти у розмірі 47265,39 грн, а на погашення заборгованості за отриманим кредитом здійснювалось внесення грошових сум в загальному розмірі 47602,94 грн, що взагалі не було відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача. Внесені відповідачем грошові кошти зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення інших складових заборгованості (простроченого тіла кредиту (26,20 грн), відсотків (12972,10 грн) (а.с.61-67).
Вказане свідчить про повне погашення відповідачемперед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту (простроченного) за рахунок внесеної ним суми протягом строку дії кредитного договору.
В частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з    ОСОБА_1  заборгованості за простроченими відсоткамиколегія суддів зазначає таке.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (11 листопада 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 травня 2021 року), тобто, дійсно, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях.
Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків, тому вимога банку про стягнення зазначеної складової заборгованості не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Підписавши заяву-анкету позичальник був ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку».
Враховуючи те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами  та правилами надання банківських послуг та Витягом з тарифів банку відповідач був ознайомлений і погодився на їхні умови, або, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати прострочених відсотків у зазначених розмірах, судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в цій частині.
Отже відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з    ОСОБА_1  АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачені ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
З огляду на викладене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків рішення в оскаржуваній частині, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в цій частині - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення
Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.
Головуючий суддя         О.І. Чельник
Судді О.Л. Дуковський 
C.М. Єгорова