Справа № 341/1932/20 
Провадження № 22-ц/4808/1385/21 
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Горейко М.Д., Максюти І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Гаполяка Т.В. в м. Галич, у справі запозовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Прикарпатському національному університеті ім. В.Стефаника на денній формі навчання та немає змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, навчання на рік складає 22000 грн, додатково є витрати на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно, оскільки є працездатного віку, працює на тимчасових роботах та має дохід, інших дітей у нього немає, непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають.
Враховуючи викладене, просила стягнути із відповідача на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у Прикарпатському національному університеті ім. В.Стефаника аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання.
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Стягнення ухвалено розпочати з 15 грудня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 840,80 грн судового збору в дохід держави.
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового прийняття рішення.
Апелянт зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Тобто батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Однак, всупереч зазначеному, суд першої інстанції не врахував, що у нього немає постійного місця роботи, а його заробіток є нестабільний. Крім того, суд помилково вказав, що ним не додано докази на підтвердження того, що він не працює, оскільки у матеріалах справи міститься копія трудової книжки, яка свідчить про відсутність у нього роботи. Інших доказів, які би вказували на те, що він отримує заробіток чи десь працює матеріали справи не містять.
Крім того, зазначає про те, що матеріали справи містять Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого у нього відсутнє нерухоме майно на праві власності. Вказані обставини також підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів.
В обґрунтування своїх доводів посилається на постанову ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, згідно із якою при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Натомість, позивачка на підтвердження своїх позовних вимог надала лише квитанції про навчання та довідку з місця навчання. Будь-які інші докази, які би вказували на вартість підручників, методичних матеріалів, а також витрати на проживання в гуртожитку, у матеріалах справи відсутні.
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував й матеріальне становище ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять документів про її місце роботи та отриманий дохід. Разом з тим, обов`язок утримати дітей покладається на двох батьків.
Він у свою чергу не ухиляється від свого обов`язку утримувати дочку, однак просив суд першої інстанції врахувати його скрутне матеріальне становище та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно.
Враховуючи викладене, просив змінити оскаржуване рішення та постановити нове про стягнення із нього на користь позивачки аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує доводи апеляційної скарги, просить її відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Вказує на те, що відповідач працює на тимчасових оплачуваних роботах. Має змогу утримувати спільну дитину, оскільки є працездатного віку, інших дітей у нього немає, непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За правилами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам з огляду на таке.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бурштинською міською радою (а.с.6).
Згідно із довідкою № 646 від 20 листопада 2020 року, виданою Прикарпатським національним університетом ім. В.Стефаника, ОСОБА_3 дійсно навчається на другому курсі напряму підготовки «Середня освіта» (англійська мова і література) денної (платної) форми навчання (а.с. 8).
Квитанції на суму по 11398,5 грн від 01.12.2020 та від 26.05.2020 свідчать про здійснення платежів ОСОБА_2 на користь ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. Стефаника» щодо оплати за навчання ОСОБА_3 (а.с. 9-10).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості (а.с. 33).
Останній запис у трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено 11.11.2011 щодо призначення йому виплати допомоги по безробіттю згідно п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 30, зворот).
За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати їх, якщо вони продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Суд першої інстанції врахував вимоги вищевказаних норм матеріального права та обставини справи, а тому дійшов вірного висновку, що повнолітня ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, має право на утримання від батьків. Батько не позбавлений можливості надавати таку матеріальну допомогу, є особою працездатного віку, інші діти у нього відсутні, відповідно він зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею двадцяти трьох років.
Однак, розмір аліментів, визначений судом у рішенні колегія суддів вважає не обґрунтованим. Так, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Разом з тим, останній в апеляційній скарзі та у заяві, поданій до суду першої інстанції не заперечував факт отримання ним доходів, лише вказував на їх нестабільність та незначний розмір, у зв`язку із відсутністю постійного місця праці. На підтвердження вказаних обставин надав копію трудової книжки, у якій відсутній запис про його працевлаштування на час розгляду даної справи. Відтак, суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи відповідача у цій частині. Поза увагою суду першої інстанції залишився й факт відсутності у апелянта на праві власності нерухомого майна, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, хоча такі обставини підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Крім того, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що позивачка звернулася із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а згідно із позицією ВС, викладеною у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру таких аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У матеріалах справи наявні лише квитанції, які підтверджують факт понесення позивачкою витрат на оплату навчання, інші докази, які би підтверджували її доводи щодо витрат на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників у матеріалах справи відсутні. Також відсутні і будь які докази щодо майнового стану самої позивачки.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних аліментів, зменшивши їх розмір до 1800 грн. Такий розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним з огляду на принцип рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.
Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                        Василишин Л.В.
Судді:                                                                        Горейко М.Д.
                                                                               Максюта І.О.