Номер провадження: 33/813/1236/21
Номер справи місцевого суду: 521/10712/21 
Головуючий у першій інстанції Корой В.Д. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
представника потерпілої - адвоката Маляра Вячеслава Юрійовича, 
потерпілої – ОСОБА_2 ,
представника потерпілої – Ткач Людмили Петрівни, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року, а також апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження 
На вищевказану постанову суду  ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та переглянути справу у апеляційній інстанції.
Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що з текстом постанови суду ознайомилася лише 01 вересня 2021 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 15 червня 2021 року ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу неповнолітньої доньки чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що суд порушив ст. 269 КУпАП, розглянувши справу без участі ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_3 . Крім того суд першої інстанції обґрунтував рішення відсутністю доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме: відсутність пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 , а також відсутність доказів будь-яких родинних зв`язків, і таким чином не встановив істину по справі шляхом допиту усіх учасників справи. 

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника – адвоката Маляр В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 13 серпня 2021 року, без участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з постановою суду апелянт ознайомилася 01 вересня 2021 року та звернулася до суду з апеляційною скаргою 10 вересня 2021 року
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що отримавши постанову 01 вересня 2021 року та звертаючись з апеляційною скаргою 10 вересня 2021 року, стороною фактично було дотримано з моменту отримання постанови десятиденний строк на оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_3 право на доступ до правосуддя. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В силу вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Так, суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні насильства в сім`ї, тобто в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути, чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 576965, 15 червня 2021 року ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу неповнолітньої доньки, чим вчинив домашнє насильство.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, районний суд виходив з того, що належними та допустимими доказами не доведена вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.
Такий висновок суду є обґрунтованим, оскільки будь-яких об`єктивних даних, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 269 КУпАП в апеляційній інстанції ОСОБА_3 було забезпечено право для надання пояснень та доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, однак доказів, які б спростовували правильність висновків суду апеляційної інстанції, не надано та в апеляційній скарзі не зазначено. 
До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів скоєння ОСОБА_1 психологічного насильства відносно доньки, зокрема пояснень свідків та самої неповнолітньої потерпілої. 
Заява та пояснення ОСОБА_3 , яка не була очевидцем подій 15 червня 2021 року, не можуть слугувати безумовними підставами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками.
Доводи апеляційної скарги про те, що, суд не встановив істину по справі шляхом допиту усіх учасників справи апеляційним судом оцінюються критично, з огляду на те, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є взаємовиключними, будь-яких інших доказів на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення (наприклад, пояснення свідків, які проживають поруч тощо) співробітниками поліції до матеріалів про адміністративне правопорушення не долучено.
За вимогами ч.2ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні дані, які не досліджувалися районним судом та які можна було б прийняти на підтвердження доводів скарги.
З огляду на викладене, постанова районного суду є законною і обґрунтованою, а висновок про те, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу в діях   ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, належним чином вмотивований і відповідає вимогам закону. 
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , про необхідність скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку із не встановленням обставин, за яких було вчинено правопорушення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 33, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити. 
Поновити ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева