Ухвала
 
22 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 654/2237/16
провадження № 61-17160ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Товариства з додатковою відповідальністю «Херсонське автотранспортне підприємство 16562», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину,
 
ВСТАНОВИВ:
 
20 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» (далі - ТОВ «Херсонавтотранс») звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області                   від 03 березня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у вказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження судових рішень, вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано доплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
У листопаді 2021 року від ТОВ «Херсонавтотранс» на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: уточнена редакція касаційної скарги, квитанція про сплату судового збору.
 
Отже, недоліки касаційної скарги усунуто.
 
В уточненій редакції касаційної скарги заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), від 16 лютого 2021 року у справ № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19), Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі                       № 1540/3952/18 (провадження № К/9901/10502/19).
 
Водночас, посилання заявника в уточненій редакції касаційної скарги на неврахування судами висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19) не може бути підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом                        1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки зі змісту вказаного судового рішення касаційної інстанції можна дійти висновку, що у цій справі та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, правовідносини не є подібними, що унеможливлює вирішення питання про не застосування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі                       № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19) зазначено, що відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.  Оскільки прокурор обґрунтував у позовній заяві необхідність захисту майнових інтересів держави в обраний ним спосіб, а договори купівлі-продажу № 790, 2333 й іпотеки № 799, 2334 і державна реєстрація відповідних прав порушували права власності та користування земельною ділянкою, на якій споруджений елінг, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції у частині задоволення наведених вимог.
 
Отже, правовідносини у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, та                           у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі                         № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19), є різними, зокрема, Велика Палата Верховного Суду розглядала справу про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації та скасування її реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, іпотеки, скасування рішень приватних нотаріусів (державних реєстраторів) і зобов`язання знести самочинне будівництво. Висновки, зроблені судом у вказаній справі не підлягають застосуванню, до правовідносин, що виникли у цій справі, оскільки за встановлених обставин відносини у наведених справах не є подібними.
 
Також, в уточненій редакції касаційної скарги як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частина третя статті 411 ЦПК України); суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частина третя статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. 
 
Враховуючи те, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги, доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Товариства з додатковою відповідальністю «Херсонське автотранспортне підприємство 16562», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину.
 
Витребувати з Голопристанського районного суду Херсонської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 654/2237/16.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик