ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року	Львів	Справа № 460/7420/20 пров. № А/857/18279/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:               Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Друзенко Н.В., повне судове рішення складено 30.07.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Паламарчука Віталія Віталійовича  Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про зобов`язання вчинення певних дій,-
                                                   ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про зобов`язання включити дані про її рахунок до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по банківському рахунку № НОМЕР_1 на суму 71187,69 грн.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 20.01.2016 між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" № НОМЕР_2 , відповідно до якого було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позивача.  Цього ж дня між тими самими сторонами було укладено і договір №980-058-000179017, за умовами якого ОСОБА_1 передала у позику кошти в розмірі 70000 гривень на 93 день. Після закінчення дії вказаного договору, ОСОБА_1 було запропоновано укласти аналогічний договір з ТОВ  "Інвестиційно-розрахунковий центр" і 25.04.2016 такий договір був укладений. 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" здійснило дострокове повернення коштів в сумі 70000 грн. на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський", а також відсотки за користування коштами – 1187,69 грн. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" надаючи відповідь-виписку по особовому рахунку позивача підтвердила той факт, що на поточний рахунок позивача 19.05.2016 надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", однак вказала, що про нікчемність таких правочинів (транзакцій) з покликанням на пункти 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". На підставі наведеного, позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вважає такі дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" протиправними з огляду на те, що банк у відповідних правовідносинах виступав не стороною правочину, а лише виконавцем розрахункового документу, оформленого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчука Віталія Віталійовича  включити дані про рахунок ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по банківському рахунку № НОМЕР_1 на суму 71187,69 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № НОМЕР_2 , відповідно до якого на ім`я позивача було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.4).
Також між цими ж сторонами того ж дня було укладено договір №980-058-000179017, за умовами якого ОСОБА_1 передала  банку в користування  70000 грн. під проценти на строк до  22.04.2016.
25.04.2016 після закінчення цього договору, ОСОБА_1 уклала договір №980-058-0002227562 з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", тип договору "Суперкапітал" (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого вона передала у позику кошти в сумі 70000 грн. під проценти на строк до  25.07.2016.
Згідно виписки по особовим рахункам ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 перерахував на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський»  70000 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-058-000227562 від 25.04.2016 на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а також ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перерахував 19.05.2016 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський»  1187,69 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-058-000227562 від 25.04.2016 на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .
В матеріалах справи є повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» для Кралі І.М. за №ЗГ1/10289 від 24.01.2017, в якому вказано, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр"  (код за ЄДРПОУ 39140702) 19.05.2016 в сумі 70000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-058-000227562 від 25.04.2016 на рахунок № НОМЕР_1 що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) та 19.05.2016 року в сумі 1187,69 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-058-000227562 від 25.04.2016" на рахунок № НОМЕР_1 що належить ОСОБА_1 є нікчемним.
18.12.2020 ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до ОСОБА_2 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" з проханням включити дані про її рахунок до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодуванння коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" на загальну суму 71187,69 грн.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповіді №57-036-2241/21 від 16.02.2021 вказав, що відповідно до звіту, отриманого від банку-агента, відшкодування за вкладами було виплачено 22.09.2016 через мережу відділень АТ «Кредобанк».
На виконання ухвали суду від 22.06.2021 відповідач уточнив, що вкладник ОСОБА_1 була включена до переліку вкладників та до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський" із загальною гарантованою сумою 65,29 грн., яка відповідно до звіту банку-агенту Фонду -  ПАТ «Кредобанк» виплачена їй 22.09.2016. А от стосовно сум відшкодування 70000 грн. та 1187,69 грн., то Фонд повідомив про не проведення такого відшкодування, позаяк з такими сумами ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодуванння коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" не включалася.
Постановою Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" №917/БТ від 22.12.2015 установлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та достроково припинено Угоду №121від 26.11.2015 року, укладену між Національним банком України та ПАТ "Банк Михайлівський". Цією постановою зазначений банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень. 
Постановою Правління Національного банку України №295/БТ від 27.04.2016 внесено зміни до постанови Правління Національного банку України №917/БТ   від 22.12.2015, якими встановлено ряд обмежень в діяльності банку. 
Приймаючи до уваги проведення ПАТ "Банк Михайлівський" операцій, що призвели до збільшення зобов`язань ПАТ "Банк Михайлівський" перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов`язань перед юридичною особою, постановою Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" №14/БТ від 23.05.2016, ПАТ " Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних. 
На підставі постанови Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" №812 від 23.05.2016 та рішення "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" №991 від 13.06.2016. Згідно з вказаними актами розпочата процедура виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський"  призначено Ірклієнка Юрія Петровича.
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" № 27/1 від 24.05.2016 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Наказом № 42/1 від 01.06.2016 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" затверджено висновки комісії, викладені в акті №3, за яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у загальному розмірі 206980863,90 грн у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на підставі частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій.
12.07.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №124-рш.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку" №1213 від 12.07.2016, згідно з яким з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно розпочато процедуру ліквідації, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Юрію Петровичу. 
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01.09.2016 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" з 05.09.2016 Волкову Олександру Юрійовичу.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 відкликано з 25.01.2017 повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", делеговані  Волкову Олександру Юрійовичу;  делеговано Волкову Олександру Юрійовичу повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені Законом, зокрема статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону з 25.01.2017; призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Гриценка Володимира Володимировича з 25.01.2017; делеговано Гриценку Володимиру Володимировичу повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені  пунктами 4 , 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону з 25.01.2017. 
Усі вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №826/15961/16 (http://reyestr.court.gov.ua/ Review/68203184)  і  в силу вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнені від доказування. 
Зазначеним судовим рішенням встановлено такі обставини: "За даними звіту про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – форма звітності №1Ф станом на 20.05.2016, який отримано Національним банком України від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом від 23.05.2016 №21-24551/16, встановлено збільшення суми можливого відшкодування порівняно з станом на 23.12.2015 на 1325 млн.грн. з 1223 млн.грн. до 2548 млн.грн. або на 108,3%, у тому числі збільшення на 1111 млн.грн. відбулось 19.05.2016; станом на 20.05.2016 збільшилась кількість вкладників фізичних осіб, вклади яких підлягають відшкодуванню Фондом, порівняно з станом на 23.12.2015 на 16433 осіб (у тому числі на 5535 вкладників 19.05.2016) з 49315 осіб до 65748 осіб. Згідно звіту куратора ПАТ "Банк Михайлівський" від 23.05.2016 та згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_4 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відкритого в ПАТ "Банк Михайлівський", за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, зазначене збільшення вкладів фізичних осіб відбулось внаслідок повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" залучених коштів та виплати доходу фізичним особам за договорами, укладеними з фізичними особами, що передбачають отримання/залучення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошових коштів у позику від фізичних осіб. Згідно договору доручення №1 від 11.11.2014 ПАТ "Банк Михайлівський" виступає повіреним від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", на підставі якого ПАТ "Банк Михайлівський" здійснював залучення грошових коштів у позику для ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" від фізичних осіб шляхом укладення договорів з фізичними особами. Відповідно до додатку 2 до договору про внесення змін №19 від 05.01.2016 до договору доручення №1 від 11.11.2016, підпунктами 6, 7 пункту 1.2 додатку №3 від 05.01.2016 до вищенаведеного договору передбачено, що ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" здійснює сплату процентів за такими позиками та повернення грошових коштів в безготівковій формі на рахунок фізичної особи, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський". Згідно договору доручення №2 від 01.04.2016 ПАТ "Банк Михайлівський" виступає повіреним від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у зв`язку з необхідністю обслуговування фізичних осіб, які уклали з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" за посередництва ПАТ "Банк Михайлівський" договори, що передбачають отримання /залучення грошових коштів у позику від фізичних осіб, внаслідок чого одночасно з укладенням ПАТ "Банк Михайлівський" договорів про залучення коштів від фізичних осіб банк укладав з такими фізичними особами договори про відкриття в банку банківського (поточного) рахунку. Внаслідок відображення операцій, відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_4 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відкритого в ПАТ "Банк Михайлівський", за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, фізичним особам було перераховано 1507,3 млн.грн. За 19.05.2016 залишок за рахунком № НОМЕР_4 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зменшився з 37,8 млн.грн. до 2,6 млн.грн., списання з рахунку в сумі 1544,8 млн.грн. При цьому, списання з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось внаслідок наступних операцій: за договором відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016 року ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" відступило ПАТ "Банк Михайлівський" право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1-БО39/13 від 17.05.2016 року, що укладений з ТОВ "Старкепітал". Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення на 181,1 млн.грн. залишку за рахунком ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", що відкритий в банку. Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення залишку за рахунком ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відкритим в банку, на: 870 млн.грн. за договорами відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, за якими ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відступило ПАТ "Банк Михайлівський" право вимоги боргу за кредитними договорами з фізичними особами (106197 кредитних договорів) на загальну суму 1061 млн.грн. (з дисконтом в 191,5 млн.грн.); 562 млн.грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, за якими ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відступило ПАТ "Банк Михайлівський" право вимоги коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладені з юридичними особами. ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" надало фінансову допомогу ТОВ "ФК "Фінансовий центр" та ТОВ "Дортмунд Інвест" на загальну суму 30,2 млн.грн. ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", ТОВ "ФК "Фінансовий центр" та ТОВ "Дортмунд Інвест" за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках (28,5 млн.грн.), перерахували на поточні рахунку НОМЕР_5 фізичних осіб, відкриті в банку, кошти на загальну суму 1642 млн.грн. з призначенням платежу: "Повернення коштів згідно з договором", "оплата процентів по договору", у тому числі достроково. Внаслідок зазначених операцій виникли зобов`язання ПАТ "Банк Михайлівський" перед юридичними особами, як власниками рахунків та грошових коштів, які на них зараховані. В свою чергу, проведення операцій від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", ТОВ "ФК "Фінансовий центр" та ТОВ "Дортмунд Інвест" за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках, щодо перерахування на поточні рахунки НОМЕР_5 фізичних осіб, відкритих в ПАТ "Банк Михайлівський", коштів на загальну суму 1642 млн.грн. з призначенням платежу: "Повернення коштів згідно з договором", "оплата процентів по договору", у тому числі достроково, призвело до фактичного зменшення зобов`язань ПАТ "Банк Михайлівський" перед вищезазначеними юридичними особами та збільшення зобов`язань перед фізичними особами, які мають в ПАТ "Банк Михайлівський" поточні рахунки та в силу п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є вкладниками (фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката). При цьому, фактично грошові кошти як на рахунки вищезазначених юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб не перераховувались за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ "Банк Михайлівський", натомість, вищезазначені операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі, що підтверджується даними статистичної звітності ПАТ "Банк Михайлівський" за формою №1Д "Баланс банку" станом на 19.05.2016,  копіями Звіту (висновку) про результати перевірки електронних документів по операціях, проведених за період з 19 по 23 травня 2016 року, акту за результатами вибіркової перевірки відповідності факту здійснення операцій з готівковими коштами через каси відділень банку даним АБС Б2 від 22 березня 2017 року, висновку за матеріалами службового розслідування за фактами проведення банківських проводок без достатньої правової підстави та повідомлення працівниками ПАТ "Банк Михайлівський" клієнтів банку про необхідність сплати заборгованості на користь третіх осіб, затвердженого 01.08.2016".
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 (далі – Закон № 4452-VI, що застосовується у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
Положеннями статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).
Відтак, держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
Закон №4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Апеляційним судом встановлено, що на дату прийняття Правлінням НБУ постанови "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" №14/БТ від 23.05.2016 на банківському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ "Банк Михайлівський", знаходились грошові кошти в  загальній сумі 71187,69 грн.
Кошти на банківський рахунок позивача були зараховані шляхом перерахунку з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відповідно до банківської виписки від 19.05.2016.
Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Згідно частини першої статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до частини другої статті 34 Закону №4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Згідно частини першої статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" вказала на те, що транзакції, здійснені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр"  19.05.2016 на рахунок позивача в загальній сумі 71187,69 грн. мають ознаки нікчемності, визначені у пунктах 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.
Пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI врегульовано, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський", між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", а також до транзакцій щодо переведення коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, оскільки на підставі цих правочинів у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цих правочинів не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі №910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
Згідно пункту 8 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI правочин є нікчемним, якщо банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено перелік пов`язаних з банком осіб. Зокрема, до таких відносяться: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.
Згідно з положеннями статті частини другої статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.
Уповноваженою особою Фонду у повідомленні про нікчемність правочину не уточнено, до якої категорії пов`язаних з банком осіб відноситься позивач, так само як не доведено, що інформація про позивача, як пов`язану з банком особу, була направлена Національному банку України у силу вимог статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI підставою нікчемності правочину є здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI передбачено, що нікчемність договорів (правочинів) банку за цим пунктом пов`язана з такими умовами: 1) здійснення операції у період віднесення банку до категорії проблемних; 2) укладення (переоформлення) договору призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку; 3) банківську операцію (укладення або переоформлення договору) здійснено з порушенням норм законодавства. Остання умова є обов`язковою для визнання договору (правочину) банківського вкладу (рахунку) або транзакцій, здійснених на підставі такого договору, нікчемними за пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Транзакції, щодо яких Уповноваженою особою застосовано наслідки нікчемності, здійснено у період віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних. Разом з тим, відповідачем не доведено, що такі транзакції здійснені з порушенням норм законодавства.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №822/1083/17.
Згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"  №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів – це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ – це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті,  платіжне доручення – це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. 
ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", ініціював переказ коштів позивачу на рахунок позивача, який також відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" в рамках договору №980-058-000227562 від 25.04.2016,  укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахункові документи ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр"  до отримувача переказу, тобто до позивача. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004. При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банку відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а, отже, операції по перерахуванню  коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.
Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.
Переказ коштів (транзакції) в сумі 70000 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-058-000227562 від 25.04.2016»  та в сумі 1187,69 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-058-000227562 від 25.04.2016» здійснені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 на рахунок позивача  в ПАТ «Банк Михайлівський»  - № НОМЕР_1 в рамках виконання відповідних двосторонніх угод. Такі перекази  коштів здійснені до прийняття Національним банком України рішення "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016. В свою чергу, ПАТ "Банк Михайлівський" не був стороною договору №980-058-000227562 від 25.04.2016.  Відповідно, ні такі правочини, ні перекази коштів, здійснені в їх рамках, не можна трактувати, ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операції, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. 
Встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №826/15961/16 обставини щодо здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" операцій, які призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, не є такими, які  стосуються  позивача з огляду на таке. 
У справі №826/15961/16 суд встановив, що списання з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось за рахунок укладення між ПАТ "Банк Михайлівський", ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договорів про відступлення права вимоги, в тому числі і договору №1805 від 18.05.2016, за яким ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відступило ПАТ "Банк Михайлівський" право вимоги боргу за кредитними договорами з фізичними особами. Разом з тим, предметом вказаних угод не були і не могли бути договори, укладені між фізичними особами та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", в яких останній виступав позичальником (тобто боржником, а не кредитором), позаяк за правилами частини першої статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Грошові кошти з рахунку ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", що відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок позивача, що також відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський"  фактично не перераховувались не з зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", а в зв`язку з відсутністю грошових коштів в необхідній кількості на кореспондентському рахунку ПАТ "Банк Михайлівський". 
Позивач жодним чином не була задіяна до правочинів, які вчинялися ПАТ "Банк Михайлівський" з ТОВ  "Кредитно-інвестиційний центр" та з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та іншими юридичними особами, не могла на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не була наділена жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" переказу грошових коштів на її рахунок, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", позаяк витупала  лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідних транзакцій був саме банк. 
Забезпечуючи виконання статті 38 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, фактично, позбавлена дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" не довела  належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ "Банк Михайлівський" щодо зарахування суми коштів на банківський рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала, а також не зазначив, які норми законодавства були порушені при здійсненні транзакцій щодо перерахування коштів на рахунок позивача або під час укладення договорів банківського рахунку з ПАТ "Банк Михайлівський".
Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. 
Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. 
Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15. 
Верховним Судом також постановами від 10.05.2018 у справі №826/20429/14, від 21.06.2018 у справі №802/4016 та від 21.06.2018 у справі №821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви Уповноваженої особи ФГВФО про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016 та 2017 року, якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у даній справі.
Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.
Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.
Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові №13 від 03.07.2015.
Згідно позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні № 5-рп/2005 від 22.09.2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні №5-р/2018 від 22.05.2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Таким чином, виплативши вкладнику кошти, Фонд на таку ж саме суму стає кредитором банку третьої черги (пункт 3 частини першої статті 52 Закону № 4452-VI). Відтак, загальний обсяг зобов`язань банку не змінився. 
19 листопада 2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" №1736-VIII від 15.11.2016, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
З метою поширення гарантій Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визначеними ознаками, які при цьому не є вкладом згідно із чинними законодавством. А саме, до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" не доведено наявності правових підстав вважати перекази коштів,  здійснені  ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 на рахунок позивача  нікчемними,  так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом №4452-VI, для не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО, тобто Уповноважена особа Фонду, як суб`єкт владних повноважень та сторона у справі, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довела правомірності своїх дій (рішень) у спірних правовідносинах з позивачем.
За таких обставин, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо покладення на  уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський"  обов`язку по внесенню змін та доповнень до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на суму 71187,69 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                              

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №460/7420/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 10.11.2021