Номер провадження: 22-ц/813/4203/21 
Номер справи місцевого суду: 2-7134/10
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
позивач (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції, 
відповідач (боржник) - ОСОБА_2 ,
відповідач (боржник) - ОСОБА_3 ,
заінтересована особа – Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у складі судді Єршової Л.С., 
в с т а н о в и в:
У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції суму заборгованості в загальному розмірі 179260,34 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 1434804,11 грн.
На виконання вказаного рішення 14.06.2016 Банку видано виконавчі листи №2-7134/10, які в подальшому було направлено на виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача, у якій просив замінити стягувача Публічне акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у виконавчих листах №2-7134/10 від 14.06.2016 на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн.; у виконавчому провадженні №56864303 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн., яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14.06.2016, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом; у виконавчому провадженні №52549889 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн., яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14.06.2016 р., виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчих листах №2-7134/10 від 14.06.2016 на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн; у виконавчому провадженні №56864303 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн, яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14.06.2016, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом; у виконавчому провадженні №52549889 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 в розмірі 92808,60 дол США, що за курсом НБУ складає 743155,60 грн, яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14.06.2016, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд вийшов за межі заявлених вимог та на власний розсуд послався на підстави недійсності договору, тоді як спір по суті щодо визнання правомірності укладення договору не вирішувався, так як розглядалось процесуальне питання заміни стягувача правонаступником за вже ухваленим судовим рішенням, чим порушено імператив презумпції правомірності правочину. 23 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив АТ «Оксі Банк» право вимоги за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007. Цього ж дня між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступив ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» право вимоги за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007. Також, 23 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №23-05/19/5, відповідно до якого кредитор відступив новому кредитору належні йому права вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в обмін на грошові кошти, які ОСОБА_1 зобов`язався сплатити первісному кредитору. Оскільки договір про відступлення права вимоги є договором купівлі-продажу права вимоги, то він не може одночасно бути іншим договором, зокрема, договором факторингу. Отже, договір про відступлення права вимоги №23-05/19/5 від 23.05.2019 є договором цесії, а не договором факторингу, тобто покупець права вимоги ( ОСОБА_1 ) для укладення цього договору не зобов`язаний мати статус фінансової установи.
В судове засідання 07.12.2021 учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 08.12.2021.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007 та кредитним договором №014/0049/74/58803 від 06.07.2006.
20 жовтня 2010 року по вказаній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого з відповідачів на користь Банку було стягнено суму заборгованості в загальному розмірі 179260,34 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 1434804,11 грн.
На виконання вказаного рішення 14.06.2016 Банку було видано виконавчі листи № 2-7134/10, які в подальшому було направлено на виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.10.2016 на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 1434804,11 грн. було відкрито виконавче провадження №52549889. На даний час вказане виконавче провадження триває. Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.08.2018 на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 1434804,11 грн. було відкрито виконавче провадження №56864303. На даний час вказане виконавче провадження також триває. Виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми судового збору в розмірі 1820,00 грн. були повернуті та на даний час на повторне виконання не пред`являлись. 
23 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив АТ «Оксі Банк» право вимоги за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007. Цього ж дня між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступив ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» право вимоги за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007. Також, 23 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги №23-05/19/5, відповідно до якого Кредитор відступив за плату Новому кредитору належні йому права вимоги за Кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007, а Новий кредитор заміняє Кредитора як сторону — кредитора у Кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. У зв`язку з чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просить її задовольнити.
Відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 11 вересня 2018 року по справі № 909/968/16 та у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 465/646/11).
Проте погодитися з такими висновками суду неможна, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Аналогічна правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі N 344/14408/15-ц (провадження N 61-1777св20).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N2-1383/2010 (провадження N14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).
Матеріали справи не містять відомостей про наявність судових рішень про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 23.05.20189, укладеного між ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" та ОСОБА_1 .
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не набув право вимоги за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25.06.2007, а тому звернення заявника до суду з відповідною заявою відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".
Тотожна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 грудня 2020 року у праві N 0910/2-103/2011 (провадження N61-13311св20).
Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі N916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні судом першої інстанції наведеного не враховано.
Посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі N909/968/16 є помилковим, оскільки у вказаній справі предметом спору було визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про заміну стягувача задоволенню.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст.ст.374,376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача задовольнити.
Замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні по виконанню виконавчих листів №2-7134/10 від 14 червня 2016 року на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25 червня 2007 року в розмірі 92 808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743 155,60 грн; у виконавчому провадженні №56864303 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25 червня 2007 року в розмірі 92 808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743 155,60 грн, яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14 червня 2016 року, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2010 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом; у виконавчому провадженні №52549889 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №014/83008/74/77308 від 25 червня 2007 року в розмірі 92 808,60 дол. США, що за курсом НБУ складає 743 155,60 грн, яке проводиться на виконання виконавчого листа №2-7134/10 від 14 червня 2016 року, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2010 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 08.12.2021.

Головуючий: 

            Судді: