Головуючий суду 1 інстанції - Крива Ю.В.   
                             Доповідач - Луганська В.М. 

Справа № 2-703/10
Провадження № 22-ц/810/924/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року                                                 м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.
за участю секретаря – Кузьменко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 27 вересня 2021 року, постановлену судом у складі судді Крива Ю.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі, стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи – Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), АТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр», 

в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, в обґрунтування якої зазначила, що 24 червня 2010 року Ленінським районним судом м. Луганська винесено рішення по справі № 2-703/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, рішення набрало законної сили 04 липня 2010 року. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-703/10, в частині рішення Ленінського районного суду від 24 червня 2010 року. 
15 серпня 2018 року Сватівським районним судом Луганської області видано виконавчий лист, в якому помилково зазначається набрання законної сили 05 березня 2018 року ухвали суду від 04 січня 2018 року, замість рішення суду від 24 червня 2010 року.
21 червня 2019 року Луганським міським відділом ДВС відкрито провадження на підставі виконавчого листа Сватівського районного суду Луганської області від 15 серпня 2018 року та постановою державного виконавця від 23 вересня 2020 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 
Заявник зазначила, що оскільки за виконавчим листом відбувається стягнення суми саме за рішення суду, а не за ухвалою суду, у виконавчому листі помилково замість дати ухвалення та набрання законної сили рішення суду по справі вказано дату ухвали про відновлення провадження, рішення суду набрало законної сили 07 липня 2010 року і саме ця дата повинна була зазначена у виконавчому листі.
Просила суд виправити помилку у виконавчому листі № 2-703/10 від 15 серпня 2018 року, виданого Сватівським районним судом Луганської області, а саме: у тексті виконавчого листа замість ухвали суду від 04 січня 2018 року про відновлення втраченого провадження у справі № 2-70/10 вказати рішення суду від 24 червня 2010 року у справі № 2-703/10; замість фрази: «Ухвала суду набрала законної сили 05.03.2018 року» вказати «Рішення суду набрало законної сили 04.07.2010»; замість фрази: «Строк пред`явлення до виконання 3 роки» вказати «Строк пред`явлення до виконання один рік».
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 27 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник – ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав помилкового присвоєння заочному рішенню Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року дати набрання законної сили 05 березня 2018 року, замість правильного 04 липня 2010 року, що призвело до порушення порядку обчислення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та подвійного стягнення боргу з боржника. Постановляючи ухвалу про відновлення втраченого судового провадження, судом першої інстанції не бралось до уваги чи було фактично виконано заочне рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року на момент відновлення втраченого судового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ ФК «Довіра та гарантія» зазначила, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року з відміткою про дату набрання рішенням законної сили. В Єдиному державному реєстрі судових рішень дата набрання законної сили рішення теж не зазначена. Вважає, що звернення боржника з заявою про виправлення описки не є належним способом захисту, оскільки боржник має право оскаржити постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження у порядку ст. 447 ЦПК України. 

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з`явився, про дату, час і місце повідомлений у визначеному законом порядку.

У судове засідання представники заінтересованих осіб Луганського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та АТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Сінема Центр» не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявності допущених судом об`єктивних помилок у виконавчому листі.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов такого висновку з огляду на наступне.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку із цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно  ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Однак, вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 27 вересня 2021 року не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернулася до суду із заяво про виправлення помилки у виконавчому листі. Заява обґрунтована тим, що у виконавчому листі, який видано Сватівським районним судом Луганської області помилково зазначається набрання законної сили 05 березня 2018 року ухвали суду від 04 січня 2018 року, а не рішення суду від 24 червня 2010 року.
Судом встановлено, що 20 листопада 2017 року Сватівським районним судом Луганської області було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого провадження по цивільній справі № 2-703/10 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року по справ №2-703/10 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 294717, 27 грн. 
Згідно заяви представника ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 15 серпня 2018 року було видано виконавчий лист на підставі ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року поро відновлення втраченого провадження.
Проте, у виконавчому документі, який було видано не зазначено дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, не зазначена резолютивна частина рішення, що не відповідає вимогам, які встановлені ст.4 закону України "Про виконавче провадження"
Суд першої інстанції залишив поза увагою, що виконавчий лист видано не на підставі рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року по справі №2-703/10, а на підставі ухвали Сватівського районного суду від 04 січня 2018 року, якою відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року.
Залишив поза увагою, що вказаною ухвалою суду відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року по справі №2-703/10, та залишив поза увагою, що у виконавчому листі, який видано у справі №2-703/10 помилково зазначено не рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року, а ухвалу Сватівського районного суду від 04 січня 2018 року. 
Крім того, суд першої інстанції всупереч вимогам ЦПК України не з`ясував чи видавався та /або перебував на примусовому виконанні виконавчий лист №2-703/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/24-00/184м від 25.10.2007 року у сумі 294717, 27 грн.
Суд першої інстанції не перевірив та не дав правової оцінки посиланням заявника про те, що у виконавчому листі необхідно було зазначити дату набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року у справі №2-703/10, формально зазначивши, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії судового рішення. Між тим, у матеріалах справи наявна ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року, якою відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 24 червня 2010 року.
Відповідно до частин 1, пункту 2 частини 3 статті 260 ЦПК України ухвала суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.
При цьому, мотивувальна частина ухвали, в порушення вимог статті 260 ЦПК України, не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити, помилку допущену при його оформленні або видачі. Апеляційний суд позбавлений можливості виправити помилки у виконавчому документі, оскільки ч.1 ст.432 ЦПК України встановлено, що виправлення помилки здійснює суд, який видав виконавчий документ.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 27 вересня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови 06 грудня 2021 року.

Головуючий 

Судді: