Ухвала
07 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 175/1997/20
провадження № 61-19125ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коломоєць Сергій Володимирович, на рішення  Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 
2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, державного реєстратора Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Семенюка Миколи Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, державного реєстратора Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Семенюка М. О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 
від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року залишено без змін.
22 листопада 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат 
Коломоєць С. В., звернувся із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року оприлюднено 28 жовтня 2021 року. 
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду прийнято 21 жовтня 2021 року, останнім днем строку на касаційне оскарження судового рішення з моменту проголошення постанови суду апеляційної інстанції є 20 листопада 2021 року (субота), а враховуючи вихідні дні, тридцятиденний строк закінчується - 
22 листопада 2021 року.  
За викладених обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коломоєць С. В., подана в передбачений законом строк. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коломоєць С. В., не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коломоєць Сергій Володимирович, на рішення  Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк