Справа № 463/6540/20                                Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В. 
Провадження № 22-ц/811/1666/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                05 жовтня 2021 року                                         м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровської Х.І.,
з участю: позивача  ОСОБА_1 , представника
                                  відповідачів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  – ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про скасування постанови нотаріуса, підтвердження права власності та відсутності підстав для набуття права власності, 

                                      в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили: скасувати постанову державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. від 21.02.2020 року про відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частині кожній із них на приватний житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; підтвердити право власності ОСОБА_8 на приватний житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та, відповідно, підтвердити відсутність у її чоловіка ОСОБА_9 підстав для набуття ним права власності на цей будинок і, як наслідок, підтвердити відсутність у його спадкоємиці ОСОБА_10 та у спадкоємців останньої – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підстав для набуття ними права власності на приватний житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що постановою нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. від 21.02.2020 року відмовлено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частині кожній із них на приватний житловий будинок з господарськими спорудами, збудований у 1928 році, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який їхня мати ОСОБА_11 успадкувала від своєї матері ОСОБА_8 , яка, в свою чергу, набула його до шлюбу з другим чоловіком ОСОБА_9 , що підтверджується погосподарською книгою за 1958, 1959, 1960 роки та рішенням Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області про зміну адресної нумерації. Зазначають, що записи в пoгосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, а тому твердження нотаріуса про те, що погосподарська книга не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує право користування та проживання у будинку, є безпідставним і незаконним. Крім того, зазначають, що з 01.01.2016 року видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке вимагала нотаріус, органами місцевого самоврядування не здійснюється, і з цих підстав постанова нотаріуса також є незаконною.
Позивачі вважають, що ОСОБА_9 не набув права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , на підставах, передбачених законом, оскільки на момент прийняття виконкомом Підгайчиківської сільської ради рішення №58 від 28.10.2003 року «Про оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_9 » у останнього не було в наявності документів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, інших речових прав, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року, на яке посилався виконком. Окрім того, спірний будинок не був новозбудованим чи реконструйованим, а тому вказане Тимчасове положення не могло бути застосоване у даному випадку. Як наслідок, відсутні підстави для набуття права власності на спірний будинок у ОСОБА_10 , яка успадкувала його після смерті ОСОБА_9 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , які успадкували вказаний будинок після смерті ОСОБА_10 .
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 19 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом довільно та на власний розсуд протлумачено норми матеріального і процесуального права, безпідставно не враховано, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2013 року, яке в цій частині має преюдиційне значення для вирішення даної справи, встановлено, що на час смерті ОСОБА_12 разом з нею проживала її дочка від першого шлюбу ОСОБА_13 , яка вступила в управління спадковим майном, тобто прийняла спадщину, а тому від неї право на успадкування будинку перейшло до її спадкоємців, якими є позивачі.
Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки його доводам та доказам, які подала сторона позивачів на підтвердження законності своїх вимог, зокрема, безпідставно не врахував погосподарської книги, яка є документом, що підтверджує право власності ОСОБА_14 на спірне майно, а рішення про оформлення права власності на спірний будинок за ОСОБА_9 – це не правовстановлюючий документ і не правочин ОСОБА_9 , на підставі якого оформляється свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
Апелянт звертає увагу, що оскаржуване рішення суду містить ряд суперечностей та неточностей, зокрема, суд точно не встановив та не вказав, кому: ОСОБА_9 чи ОСОБА_15 належав на праві власності спірний житловий будинок в с. Підгайчики. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі свого представника – ОСОБА_4 , подали відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечують доводи та вимоги апелянта.
Звертають увагу, що саме рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2013 року у справі №1310/1784/2012, яке набрало законної сили і було залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, підтверджено той факт, що власником спірного житлового будинку був ОСОБА_9 – чоловік ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його спадкоємицею, яка успадкувала увесь будинок, була його дочка ОСОБА_10 , оскільки дочка ОСОБА_8  від першого шлюбу – ОСОБА_11 , на яку разом із ОСОБА_10 складено заповіт ОСОБА_16 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_16 . 
Крім того, вважають безпідставними посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі №445/2464/14-ц, оскільки з урахуванням прийнятої Верховним Судом у цій справі додаткової постанови від 19.05.2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі. 
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності. 
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав. 
Положеннями частини четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Судом встановлено, що спори про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 змінено рішенням виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області №22 від 30.07.2019 року, по АДРЕСА_1 вже розглядалися судами у справах: №1310/1784/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину; №445/2464/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», Золочівської державної нотаріальної контори Львівської області, П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними рішень сільської ради, свідоцтва про право власності, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом такими, що втратили чинність, зобов`язання вчинити дії, – судові рішення в яких набрали законної сили.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2013 у справі №1310/1784/2012, на яке посилався й Верховний Суд у справі №445/2464/14-ц, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , встановлено той факт, що власником спірного житлового будинку був ОСОБА_9 – чоловік ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , переживши свою дружину, а його ( ОСОБА_9 ) спадкоємицею, яка успадкувала увесь будинок, була його дочка ОСОБА_10 , оскільки дочка ОСОБА_8  від першого шлюбу – ОСОБА_11 , на яку разом із ОСОБА_10 складено заповіт ОСОБА_16 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_16 , тому положення статті 1266 ЦК України щодо спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9 , спадкоємцями ОСОБА_11 за правом представлення, застосовані бути не можуть, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є онуками спадкодавця. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2013 у справі №1310/1784/2012 факту належності спірного житлового будинку на праві власності ОСОБА_16 , а не його покійній дружині  ОСОБА_8 , дочкою якої від першого шлюбу була дружина апелянта  ОСОБА_1  – ОСОБА_13 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 , дітьми яких є позивачі  ОСОБА_5  та ОСОБА_6 ,оскільки відповідно до наведених вище положень статті 82 ЦПК України, це рішення суду має преюдиційне значення для вирішення даної справи, а тому правильним є висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі, в тому числі, й у задоволенні позовної вимоги про скасування постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. від 21.02.2020 року про відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частині кожній із них на житловий будинок АДРЕСА_1 , дійшовши законного та обгрунтованого висновку про законність вчиненої нотаріусом нотаріальної дії.
Таким чином, підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів, в колегії суддів немає, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
У зв`язку з перебуванням суддів Копняк С.М. та Ніткевича А.В. у відпустці в період з 13 по 21 жовтня 2021 року включно, повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий                                                         С.М. Бойко 

Судді:                                                                 С.М.Копняк 

                                                                 А.В. Ніткевич