Ухвала
Іменем України
 
06 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 711/4170/19
провадження № 61-17568ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О., Карпенко О. В., у справі за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень
 
У травні 2019 року Полтавське обласне комунальне підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. 
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м . Черкаси від 25 лютого 2021 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що за наслідками вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційним судом було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника на ухвалу Придніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, після чого він вдруге подав апеляційну скаргу на те ж саме судове рішення, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 листопада 
2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема відмовляючи у відкриті апеляційного провадження заявника позбавлено права на доступу до правосуддя.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що копію оскаржуваної ухвали заявник отримав 
22 листопада 2021 року.
 
За змістом частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для його розгляду, оскільки заявник не пропустив строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду.
 
Повний текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду складено 10 листопада 2021 року, а касаційну скаргу подано 25 листопада 2021 року, тобто у межах строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з яким помилково погодився апеляційний суд, проявив надмірний формалізм, оскільки мав самостійно визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої заявнику бездіяльністю КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, виходячи з обгрунтувань наведених у позовній заяві. Крім того, зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає грошовій оцінці.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Частиною другою статті 2 ЦПК України передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року відмовлено.
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 вдруге звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Установивши, що за наслідками вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційним судом було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника на ухвалу Придніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, після чого він вдруге подав апеляційну скаргу на те ж саме судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення ЄСПЛ 
від 18 жовтня 2005 року у справі «MPP GOLUB v. UKRAINE», № 6778/05).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Узагальнюючи наведене, ухвала Черкаськогоапеляційного суду 
від 10 листопада 2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення апеляційним судом норм процесуального права. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду 
від 10 листопада 2021 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак