Ухвала
13 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 431/1149/20
провадження № 61-19374ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16 липня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на суму недорахованих страхових виплат у розмірі 29 351,92 грн, які є спадщиною, що відкрилась після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , які він мав право одержати за життя за період з червня 2017 по квітень 2018 року. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на користь 
ОСОБА_1 29 351,92 грн, які входять до складу спадщини у вигляді страхових виплат, на одержання яких за життя мав право ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто судовий збір у сумі 756,72 грн.
Постановою Луганського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області задоволено частково. Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16 липня 2021 року змінено, зменшено суму, на яку визнано за ОСОБА_1 право власності 
в порядку спадкування за законом на недонараховані страхові виплати, які 
є спадщиною, що відкрилася після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які він мав право одержати за життя за період з червня 2017 року по квітень 2018 року та які стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області та користь ОСОБА_1 , з 29 351,92 грн до 22 242,11 грн. В частині вирішення питання про розподіл судових витрат рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області 287,33 грн.
У листопаді 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16 липня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду 
від 02 листопада 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській областіпосилається на таке: судами застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а такожналежним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи(пункти 1,4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16 липня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року.
Витребувати зі Старобільського районного суду Луганської області вищевказану цивільну справу (№ 431/1149/20).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 січня 2022 року.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                    Б. І. Гулько
 
                                                                                                                    Г. В. Коломієць