Ухвала
 
15 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 178/235/21 
провадження № 61-19453ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Дарина» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фермерського господарства «Дарина» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до фермерського господарства «Дарина» (далі - ФГ «Дарина») про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що померлий батько позивачів ОСОБА_3 уклав договір оренди земельної діянки  від 25 березня 2019 року № 27 з відповідачем строком на 15 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті батька, позивачки успадкували по Ѕ частці земельної ділянки площею 5,8252 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.
 
Так, 10 листопада 2020 року позивачки звернулися з письмовою вимогою до відповідача щодо сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки за 2019 рік, 2020 рік, оскільки з часу смерті ОСОБА_3 орендної плати їм не сплачено, внаслідок чого, станом на день звернення до суду виникла заборгованість по орендній платі за договором за три роки у розмірі 19 716,00 грн.
 
Враховуючи викладене, позивачі просили розірвати договір оренди земельної ділянки від 25 березня 2019 року № 27, стягнути заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 9 858,00 грн кожній.
 
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, задоволено позовні вимоги. Розірвано достроково договір оренди земельної ділянки від 25 березня 2019 року № 27, укладений між ОСОБА_3 та ФГ «Дарина». Стягнуто з ФГ «Дарина» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 9 858,00 грн на кожну.
 
У листопаді 2021 року ФГ «Дарина» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.
 
Згідно з приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору оренди ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди землі від 25 березня 2019 року, зі строком дії 15 років та стягнення заборгованості по орендній платі за договором за три роки у розмірі 19 716,00 грн. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на момент підписання договору 9 858,00 грн на рік.
 
Таким чином, ціна позову у цій справі становить 49 290,00 грн (9 858,00 грн х 3 + 19 716,00 грн), яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Дарина» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фермерського господарства «Дарина» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний       О. В. Ступак