Постанова                                  
Іменем України                                  
 
22 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа 359/8459/18
провадження № 61-3368св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Щасливська сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Муранової-Лесів І. В., та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - Щасливська сільська рада), ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, передачу земельної ділянки до земель комунальної власності.
 
Позовну заяву мотивував тим, що на адресу Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області він направив інформаційний запит, на який 30 вересня 2016 року отримав відповідь та інформацію з державного статистичного звіту за формою 6-зем про землі, які не передані у власність або не надані у користування, а також землі, право власності на які або користування якими припинено відповідно до статей 27, 28 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), призначені для передачі у власність або надання в користування у межах населеного пункту на території Щасливської сільської ради станом на 01 січня 
2016 року. 
Вказував, що 08 грудня 2016 року він через свого представника надіслав до Щасливської сільської ради клопотання про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе на території Щасливської сільської ради. Проте, рішенням Щасливської сільської ради від 22 грудня 2016 року 
№ 567-15-УІІ йому відмовлено у виділенні такої земельної ділянки. 17 січня 2017 року Щасливська сільська рада прийняла рішення № 596-16-VІІ, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовним розміром 0,062 га за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказував, що земельна ділянка, на яку ОСОБА_2 17 січня 2017 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою частково співпадає із бажаною земельною ділянкою позивача, яка розглядалася на 15 сесії Щасливської сільської ради 
22 грудня 2016 року. 
Позивач стверджував, що не зважаючи на те, що у серпні 2017 року він звернувся до суду з адміністративним позовом до Щасливської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо спірної земельної ділянки, ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0623 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 , 
а сільська рада 11 вересня 2018 року прийняла рішення № 1403-32- VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_2 ». Крім того, 04 жовтня 2018 державним реєстратором зареєстровано спірну земельну ділянку кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, площею 0,0623 га, розташовану за вказаною вище адресою, власником якої став ОСОБА_2 . 
Вважав, що Щасливська сільська рада, прийнявши 11 вересня 2018 року оскаржуване рішення, порушила статті 19, 144 Конституції України, Закон України «Про місцеве самоврядування України», вийшла за межі наданих повноважень як орган місцевого самоврядування. 
 
ОСОБА_1 , посилаючись на порушення його прав, простив суд:
 
- скасувати рішення Щасливської сільської ради від 11 вересня 2018 року № 1403-32-VІІ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0623 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220888001:01:008:0264; 
 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43419749 від 09 жовтня 2018 року, а саме земельної ділянки площею 0,0623 га, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, власником якої є ОСОБА_2 ; 
 
- передати земельну ділянку площею 0,0623 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, до земель комунальної власності с. Щасливе Бориспільського району Київської області.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 15 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що накладення земельних ділянок між бажаною позивачем та переданою у власність відповідачу немає, при цьому виходив з того, що позивач не позбавлений права, а також можливості його реалізувати, щодо отримання безоплатно у власність земельної ділянки в порядку, визначеному статтями 116, 118 ЗК України, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування від 11 вересня 2018 року, яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з комунальної власності територіальної громади с. Щасливе Бориспільського району Київської області.
 
Вимога щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на спірну земельну ділянку безпосередньо порушує право власності відповідача, водночас не створює для Щасливської сільської ради обов`язку щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність позивачу, який, крім того, не уповноважений територіальною громадою діяти від її імені та в інтересах територіальної громади, в частині заявленої вимоги щодо передачі земельної ділянки площею 0,0623 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, до земель комунальної власності с. Щасливе.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 15 листопада 2019 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43419749 від 09 жовтня 2018 року земельної ділянки площею 
0,0623 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, належної на праві власності ОСОБА_2 , та провадження у цій частині позову закрито.
 
У решті рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 15 листопада 2019 року залишено без змін.
 
Приймаючи відмову позивача від частини позовних вимог, та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в іншій частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 
2021 року, ухвалити судове рішення про задоволення позову в частині скасування рішення органу місцевого самоврядування, вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
09 березня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі судді 
Коломієць Г. В. касаційну скаргу залишено без розгляду, надано час для усунення недоліків.
07 квітня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., відкрито касаційне провадження, витребувано справу із Бориспільського міськрайонного суду Київської області. 
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дали неправильну оцінку зібраним доказам, внаслідок чого дійшли помилкових висновків про відмову в задоволенні позову в частині скасування оскаржуваного рішення та витребування земельної ділянки.
Звертає увагу колегії суддів на ту обставину, що суди, у сукупності з іншими доказами, не надали оцінку тим обставинам, що землекористувачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовилися від земельних ділянок із цільовим призначенням - для городництва, а дозвіл сільською радою на спірну земельну ділянку надано на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 
ОСОБА_1 вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність накладення земельних ділянок є хибними та такими, що не відповідають дійсності.
 
Заявник стверджує, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 756/16374/16-ц (провадження № 14-457цс19), від 29 вересня 
2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20), 
від 14 листопад 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження 
№ 14-208цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18), від 16 травня 2018 року у справі 
№ 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) та у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц (провадження 
№ 61-1796св17 ).
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 як учасник бойових дій 08 грудня 2016 року звернувся до Щасливської сільської ради з клопотанням про відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області.
 
Рішенням Щасливської сільської ради від 22 грудня 2016 року № 567-15-VІІ ОСОБА_1 відмовлено у виділенні земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, враховуючи результати голосування депутатів ради, про що повідомлено позивача листом 
від 23 січня 2017 року № 02-14-74.
 
11 січня 2017 року мешканці с. Щасливе Бориспільського району Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали до Щасливської сільської ради заяви про відмову від земельних ділянок, наданих їм в користування для потреб городництва.
 
13 січня 2017 року до Щасливської сільради з клопотанням звернулася Громадська організація «Учасники АТО «Щасливе-Проліски» щодо забезпечення земельними ділянками (присадибними ділянками) громадян, учасників АТО в с. Щасливе, згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
 
13 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Щасливської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, якому було виділено земельну ділянку із земель, від яких відмовилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
 
17 січня 2017 року Щасливська сільська рада прийняла рішення 
№ 596-16-VІІ, яким надала дозвіл учаснику АТО ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з орієнтовним розміром 0,062 га за адресою: 
АДРЕСА_1 .
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Щасливської сільської ради, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання протиправними дій Щасливської сільської ради; скасування рішення Щасливської сільської ради від 22 грудня 2016 року №567-15-VII в частині відмови йому у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовним розміром 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області; скасувати пункт 16 порядку денного протоколу № 16 від 17 січня 2017 року, який прийнятий на черговій  сесії Щасливської сільської ради, а саме: рішення №593-16-VII від 17 січня 2017 року про надання дозволу ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,068 га для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: 
АДРЕСА_2 ; рішення № 594-16-VII про надання дозволу ОСОБА_6 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 
у власність орієнтовною площею 0,07 га для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; рішення № 595-16-VII про надання дозволу ОСОБА_9 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,062 га для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: 
АДРЕСА_1 ; рішення №596-16-VII про надання дозволу ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,062 га для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення № 597-16-VII 
від 17 січня 2017 року про надання дозволу ОСОБА_8 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,062 га для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення № 759-20-VII 
від 11 липня 2017 про в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_9 . Адміністративна справа № 359/6144/17.
 
11 вересня 2018 року Щасливська сільська рада прийняла рішення 
№ 1403-32- VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по 
АДРЕСА_1 та передачу її у власність ОСОБА_7 »
 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 жовтня 2018 року, 04 жовтня 2018 року державним реєстратором Тимошенко О. О. Щасливської сільської ради зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер 3220888001:01:008:0264, площею 0,0623 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за власником ОСОБА_2 .
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 01 серпня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 у справі № 359/6144/17 задоволено у частині зобов`язання Щасливської сільської ради повторно розглянути на пленарному засіданні чергової сесії клопотання ОСОБА_1 від 13 грудня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе Бориспільського району Київської області.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області, частково задовольняючи позов, вказав, що позивач, звертаючись із адміністративним позовом, не веде мову про земельну ділянку, яка має конкретну адресу розташування, однак захистив право ОСОБА_1 на повторний розгляд Щасливською сільською радою клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе Бориспільського району Київської області. 
Відмовляючи у задоволені позову в частині скасування рішень сільської ради, Бориспільський міськрайонний суд Київської області виходив з того, що позивач не довів, яким чином прийняті Щасливською сільською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , призвели до порушення його законних інтересів, зокрема позбавили його права на відведення земельної ділянки у власність.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 01 серпня 2019 року набрало законної сили.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині прийняті з додержанням норм матеріального права та без порушень процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
 
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
 
Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
 
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
 
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Встановлено, що у клопотанні ОСОБА_1 до Щаслівської сільської ради 
від 08 грудня 2016 року зазначено прохання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе, тобто бажана позивачем земельна ділянка не стосувалась конкретної земельної ділянки, яка розташована на АДРЕСА_1 та була надана у власність ОСОБА_2 .
 
Крім того, встановлено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, захищено право ОСОБА_1 на повторний розгляд Щасливською сільською радою його клопотання, поданого у грудні 2016 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована в межах с. Щасливе Бориспільського району Київської області. 
При цьому ОСОБА_1 не довів, яким чином прийняте Щасливською сільською радою 17 січня 2017 року рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 призвело до порушення його законних інтересів, зокрема позбавлення його права на відведення земельної ділянки у власність.
 
Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що не зважаючи на фактичні обставини справи, які встановлені згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України, позивач, оскаржуючи рішення Щасливської сільської ради від 11 вересня 2018 року № 1403-32-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та передачу її у власність ОСОБА_7 », усупереч вимогам статті 81 
ЦПК України не довів наявність у нього суб`єктивного права, яке підлягає захисту в суді.
 
Посилання ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 756/16374/16-ц (провадження 
№ 14-457цс19), від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20), від 14 листопад 2018 року у справі 
№ 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18), , не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, на які посилається заявник, встановлені різні фактичні обставини.
Зокрема, у справах № 756/16374/16-ц, № 369/6516/16-ц спір стосувався земельних ділянок, які накладаються одна на одну, та щодо якої (конкретно визначеної земельної ділянки) власник землі необґрунтовано надав перевагу одному орендарю над іншим, який раніше звернувся у порядку статті 116 ЗК України. У справі № 183/1617/16 спір стосувався земельної ділянки лісового призначення, яка вибула з власності держави поза її волею.
 
Посилання заявника на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) та у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц (провадження № 61-1796св17 ) щодо відсутності визначення законодавством виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо кредитної заборгованості (справа 
№ 320/8269/15-ц ), чи законності набуття у власність земельної ділянки (справа № 369/6516/16-ц), не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про ненадання позивачем доказів того, що земельна ділянка відповідача частково співпадає із земельною ділянкою, яку позивач бажав отримати у власність.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди, у сукупності з іншими доказами, не надали оцінку порушенням земельного законодавства щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, переданої у власність відповідачу, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем наявності у нього суб`єктивного права, яке підлягає захисту у суді.
 
Отже, суди попередніх інстанцій виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів не встановлено, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 15 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 лютого 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | Г. В. Коломієць     Б. І. Гулько     Д. Д. Луспеник