УХВАЛА

22 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/13336/2020
адміністративне провадження № К/9901/36381/21  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року 
у справі №520/13336/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Печенізького РС Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Печенізького РС Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області оформлене висновком «службової перевірки за фактом безпідставного документування паспортами громадянина України осіб - вихідців з кавказького регіону» від 23.09.2010 року в частині визнання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 06.07.2010 року Печенізьким РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що оформлено із порушенням законодавства, визнання таким, що підлягає вилученню та знищенню;
- зобов`язати Печенізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити паспорт громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом видачі нового паспорта громадянина України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 по справі № 520/13336/2020 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області, оформлене висновком «службової перевірки за фактом безпідставного документування паспортами громадянина України осіб - вихідців з кавказького регіону» від 23.09.2010 в частині визнання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 06.07.2010 Печенізьким РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що оформлено із порушенням законодавства.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області, оформлене висновком «службової перевірки за фактом безпідставного документування паспортами громадянина України осіб - вихідців з кавказького регіону» від 23.09.2010 року в частині визнання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 06.07.2010 Печенізьким РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що оформлено із порушенням законодавства.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року у справі № 520/13336/2020 залишено без змін.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області звернулось із касаційною скаргою до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим  статтями 328 - 330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а лише зазначено, що відсутній висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Однак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Разом з тим, скаржником не вказано конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
При цьому, скаржник зазначає, що є помилковим посилання на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 року у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 року у справі № 2040/5642/18 та від 19 грудня 2019 року у справі № 815/3575/15. Однак вказане твердження скаржника жодним чином не обґрунтоване, а тому суд відхиляє таке посилання.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваним судовим рішенням та обґрунтуванням такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до  КАС України  змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених  статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей  328,  330,  332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року  у справі №520/13336/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Печенізького РС Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                             В. Е. Мацедонська