Справа № 159/1592/21 	Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О. 	
Провадження № 22-ц/802/1308/21  Категорія: 36 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
21 жовтня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Шевчук Л. Я., Осіпука В. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» про захист прав споживача та відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 серпня 2020 року з відділення відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» (далі - ТОВ «ТД «Міст Експрес»), що знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 50 у м. Ковелі Волинської області, за накладною № 039-0034237 він здійснив відправлення, що складалося з семи місць, визначивши місце доставки - відділення ТОВ «ТД «Міст Експрес» по вул. Корабельній, 3 у м. Києві та одержувача ОСОБА_2 . 
Позивач вказував, що у відправленні містились фари автомобільні, загальною вагою 59 кг, з оголошеною ним як відправником цінністю поштового відправлення 70 000 грн. Того ж дня, за накладною № 039-0034252 він відправив за тією ж адресою ще одну посилку на три місця, в одному з яких - автомобільна фара вагою 7 кг, з оголошеною цінністю поштового відправлення 10 000 грн. Вартість доставки за накладною № 039-0034237 становила 1 190 грн 25 коп., вартість доставки за накладною № 039-0034252 - 143 грн 40 коп., яка ним була сплачена. Упакування вантажу в коробки здійснював працівник ТОВ «ТД «Міст Експрес», на коробки були наклеєні спеціальні знаки: «верх» та «скло».
Позивач також зазначав, що 27 серпня 2020 року обидва відправлення були доставлені до відділення ТОВ «ТД «Міст Експрес» по вул. Корабельній, 3 у м. Києві. Однак, при отриманні посилки одержувачем, в присутності працівників ТОВ «ТД «Міст Експрес», було виявлено пошкодження трьох фар, зокрема: дві пошкоджені фари у відправленні за накладною № 039-0034237 та одна пошкоджена фара у відправленні №039-0034252. Всі фари мали зламані кріплення - кронштейни. Вказані пошкодження унеможливлюють використання цих запчастин, а тому є такими, що пошкоджені повністю. 01 вересня 2020 року на складі ТОВ «ТД «Міст Експрес» було складено акт № 1 по відправленню № 039-0034237, вага відправлення 59 кг, в якому зазначений стан вкладень - зламані кронштейни на фарах - місце № 1 (фара - 81130-Р4031) та місце № 7 (фара - 81150-ОЕ 380). В акті зазначено, що «пошкоджені місця залишаються на складі». 01 вересня 2020 року було складено акт № 2 по відправленню № 039-0034252, у якому вказано, що на місці № 1 (фара автомобільна) зламаний кронштейн. Відправником та одержувачем були відправлені претензії на адресу відповідача, однак відповіді на них не надходили. 
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ТОВ «ТД «Міст Експрес» на його користь 30 000 грн оголошеної цінності поштових відправлень за накладними № 039-0034237 та №039-0034252, 1 333 грн 65 коп. сплачених коштів за пересилання поштових відправлень, 333 грн 41 коп. штрафу, а також 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «ТД «Міст Експрес» - Красневич Р. Є. просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у цій справі є 21 жовтня 2021 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не доведено та не підтверджено належними доказами, що пошкодження відправлень в упаковках відбулося внаслідок їх транспортування відповідачем.
Такий висновок суду є правильний. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно накладної № 039-0034237 відповідач ТОВ «ТД «Міст Експрес» здійснював перевезення вантажу позивача ОСОБА_1 , що складався з 7 місць, вагою 59 кг, об`ємом 1,25 м. куб., з оголошеною вартістю вантажу 70 000 грн, а також згідно накладної №039-0034252 перевезення вантажу вагою 7 кг у кількості 1 шт., з оголошеною вартістю вантажу 10 000 грн (а.с.9, 10).
Зазначені вище вантажі за накладною № 039-0034237 та накладною №039-0034252 були пошкоджені під час перевезення, що зафіксовано відповідними актами № 1 по накладній № 039-0034237 та № 2 по накладній №039-0034252 від 01 вересня 2020 року, складеними за формою ф.51-2, а саме було пошкоджено три фари автомобільні (а.с.15, 16).
Так згідною акту № 1 від 01 вересня 2020 року по відправленню №039-0034237, вага відправлення 59 кг, в якому зазначений стан вкладень - зламані кронштейни на фарах - місце № 1 (фара 81130-F4031) та місце № 7 (фара 81150-0E380) (а.с.15). Згідно акту № 2 від 01 вересня 2020 року по відправленню № 039-0034252 на місці № 1 (фара автомобільна) зламаний кронштейн (фара 8110-0E380) (а.с.16).
У зв`язку з цим 01 вересня 2020 року одержувачем вантажу ОСОБА_2 , а також 02 вересня 2020 року позивачем ОСОБА_1 відповідачу ТОВ «ТД «Міст Експрес» подавалися претензії про відшкодування збитків, завданих пошкодженням відправлень за накладними № 039-0034237 та № 039-0034252 (а.с.11, 12). 
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що під час транспортування вантажу, а саме автомобільних фар, сталося пошкодження їх кріплень - кронштейнів, у зв`язку з чим на відповідачу лежить обов`язок відшкодування шкоди.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Зазначена норма передбачає принцип вини перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.
Відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони, тобто законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1, 2 ст. 633 ЦК України).    
Відповідно до Стандартних умов сервісу (далі - СУС), ці умови регулюють відносини з організації та надання ТОВ «ТД «Міст Експрес» (надалі - експедитор/ виконавець) послуг з доставки відправлень (основні послуги), а також додаткові послуги, пов`язані із доставкою відправлень на території України.
Згідно з п. 5 СУС відправник зобов`язаний належно запакувати відправлення відповідно до характеру вкладення, щоб забезпечити його звичайним захистом при доставці та обробці без будь-якого ризику пошкодження, втрати його вмісту або спричинення шкоди представникам експедитора/виконавця. Відправник безумовно погоджується з тим, що тільки він може визначати вимоги до пакування в залежності від особливостей відправлення та його характеристик. Відправлення повинне бути запаковане таким чином, щоб унеможливити доступ до вкладення без пошкодження зовнішнього упакування та переміщення вкладень в середині відповідної тари. Відправлення приймається та передається виключно по кількості місць та цілісності упакування.
Відправник зобов`язаний забезпечити відправлення відповідним транспортним пакуванням, яке забезпечить збереження відправлення та його вкладення при кількаразовому перевантаженні та транспортуванні.
Відправник несе відповідальність за всі наслідки неналежного упакування відправлення (бій, поломка, деформація, протікання, пошкодження, нестача вкладень тощо), а також застосування пакування, що не відповідає особливостям такого відправлення, його масі чи встановленим стандартам і технічним умовам.
Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом.  
Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт, яким встановлено цілісність зовнішньої упаковки.
Як встановлено судом першої інстанції і слідує з матеріалів справи, жодних слідів руйнуючого впливу на упаковки відправлень, які б відповідали пошкодженню автомобільних фар, сторонами при огляді не виявлено.
При цьому як встановлено судом першої інстанції, відправлення №039-0034237 та № 039-0034252, вмістом яких були автомобільні фари, були надані до перевезення без належного упакування всередині, з незафіксованим нерухомо вмістом і без достатньої кількості ущільнюючих матеріалів. Актами № 1 по накладній № 039-0034237 та № 2 по накладній № 039-0034252 від 01 вересня 2020 року, складеними за формою ф.51-2, зафіксовано, що стан упаковок не пошкоджений, що свідчить про відсутність вини перевізника у пошкодженні вмісту вантажів.
До того ж як встановлено судом, надані до перевезення вантажі були упаковані саме позивачем ОСОБА_1 , оскільки останній оплачував лише вартість доставки вантажів за накладними № 039-0034237 та № 039-0034252, а вартість пакування ним не оплачувалась. Доказів того, що саме працівник ТОВ «ТД «Міст Експрес» здійснював пакування товару позивач суду не надав і такі в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Приписи ст. 924 ЦК України передбачають принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Отже, наведене дає підстави вважати, що позивач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що пошкодження вантажів - автомобільних фар, відбулося внаслідок винних дій відповідача ТОВ «ТД «Міст Експрес», а тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_1 позову.
Позивач не довів неправомірність дій відповідача, а натомість відповідач довів відсутність своєї вини, за відсутності пошкодження упаковок. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що товар всередині упаковки без її пошкодження міг бути пошкоджений внаслідок його транспортування, а отже такі пошкодження виникли не під час перевезення вантажу та поза межами цивільно-правової відповідальності перевізника.
Крім того, належних та допустимих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості пошкодженого майна позивачем не надано, та будь-яких клопотань у цій частині в ході розгляду справи заявлено не було.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволенні його позову, а також щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам позовної заяви, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                  У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: