КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/16368/19                                                                                         головуючий у І інстанції: Дубас Т.В. провадження 22-ц/824/12372/2021                                                                                        доповідач: Сліпченко О.І. 

ПОСТАНОВА
Іменем України
05 листопада 2021 року                                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації,-
 
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулась з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 09 грудня 2015 року між АТ «СК «АХА Страхування», яке в подальшому змінило найменування на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», та                     ПАТ «Миронівський хлібопродукт» укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 001а6ц5/721, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
20 березня 2018 року по вул. Кільцева дорога, 70-110 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 
16 травня 2018 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику ПАТ «Миронівський хлібопродукт» в розмірі 228 400,33 гривень.
На момент ДПТ цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 100 000 гривень. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 квітня 2019 року з ПрАТ                       «СК «Еталон» на користь АТ «СК «АХА Страхування» стягнуто 81 008,73 грн. страхового відшкодування вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Позивач просив в порядку суброгації стягнути з ОСОБА_1 147 391,60 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати.
 
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року позов задоволено.  
Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Вважає, що звіт про оцінку вартості збитків не може бути належним доказом, оскільки існують сумніви в його достовірності.
Крім того, не погоджується із наданими доказами на підтвердження відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки його не було повідомлено про здійснення оцінки. 
Вважає, що суд повинен був врахувати те, що йому не було повернено пошкоджені деталі та його скрутний матеріальний стан при винесенні рішення.  
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи,  розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку суброгації виплаченої позивачем на користь потерпілої сторони, розмір якої підтверджено належними доказами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2015 року між АТ «СК «АХА Страхування», яке в подальшому змінило найменування на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 001а6ц5/721, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11-21).
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.04.2018 встановлено, що 20.03.2018 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п.п. 10.11, 2.3б ПДР України та накладеного адміністративне стягнення (а.с 28).
Відповідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 628 від 17 травня 2018 року, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала                              221 440,50 грн., а вартість матеріального збитку - 81 508,73 грн. (а.с. 34-39).
Відповідно до рахунку ТОВ «Віннер Автомотів» № 1044559 від 22 березня 2018 року та акту виконаних робіт № 6306139 від 08 травня 2018 року (а.с.45-46, 48-49) вартість ремонтних робіт автомобіля «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала                   235 650,33 грн., які ПАТ «Миронівський хлібопродукт» перерахувало на рахунок СТО             08 травня 2018 року (копія платіжного доручення - а.с. 47).
Страховим актом № АХА2378423 від 15 травня 2018 року пошкодження наземного транспортного засобу «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем визнано страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування                      228 400,33 гривень (235650,33 грн. вартість відновлюваного ремонту - 7250 грн. безумовна франшиза за ризиком збитків) (а.с. 5-51).
Платіжним дорученням № 452401 від 16 травня 2018 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ПАТ «Миронівський хлібопродукт» в розмірі                            228 400,33 грн. (а.с. 52).
На момент ДПТ цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 100 000 гривень, франшиза 500 гривень. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 квітня 2019 року з ПрАТ «СК «Еталон» на користь АТ «СК «АХА Страхування» стягнуто 81008,73 гривень страхового відшкодування вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 (копія рішення - а.с. 53-56).
Таким чином різниця між сплаченим страховим відшкодуванням за договором добровільного страхування транспортного засобу та стягнутою позивачем сумою страхового відшкодування за страховим полісом склала 147 391,60 гривень.
 
Згідно із ч.ч. 1 та 2  ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Місцевий суд вірно зауважив, що системний аналіз ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Вищезазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року (справа № 686/11256/16-ц).
Вина  ОСОБА_1  в заподіянні шкоди є встановленою та останнім не спростована, розмір матеріального збитку відповідачем теж не був спростований належними доказами. 
Відповідач ставить під сумнів розмір завданої шкоди, при цьому не вказує в якій саме частині він з ним не погоджується, та що було не враховано або ж враховано не вірно, не надає жодних доказів, які могли спростувати спірний розмір завданої шкоди.  
Місцевий суд вірно зауважив, що відшкодування шкоди стягнено не на підставі звіту№ 628 від 17травня 2018 року, а за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, а тому посилання відповідача на його сумнівність та необхідність залучення до огляду при його здійсненні експертом не приймаються до уваги.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідачу не повернули пошкоджені двері автомобіля «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були замінені на СТО, також не можуть впливати на розмір завданої шкоди, оскільки не було встановлено наявності будь-яких заяв заподіювача шкоди (відповідача) з приводу повернення пошкоджених деталей автомобіля та відповідно наявності обов`язку їх повернення.
Посилання ОСОБА_1 на незадовільне матеріальне становище не може бути підставою для звільнення від його обов`язку відшкодування шкоди та відповідно підставою для відмови в задоволенні позову. 
 
Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. 
Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені судові рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено «» листопада 2021 року.
                                                                                            Сліпченко О.І. 
 
                                                                                                   Гаращенко Д.Р.
 
                                                                                                        Сушко Л.П.