КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  363/1833/19                                                                               Головуючий у І-й інстанції - Рудюк О.Д.
апеляційне провадження № 22-ц/824/14431/2021                              Доповідач Заришняк Г.М
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 листопада    2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня  2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та  за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на житловий будинок «літ.Е»,  загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 68,4 кв.м з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2210562232218 (реєстрація на ОСОБА_2 ).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , подану апеляційну скаргу підтримав з підстав доводів, викладених в ній.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не  підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з її  доведеності  та обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Забезпечення позову  - це заходи цивільного  процесуального припинення  дій, які  можуть  утруднити  виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання  неможливим, та повинні  гарантувати можливість  реалізації позовних вимог у разі їх  задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості  інтересів  інших осіб.
          Заходи забезпечення позову мають  тимчасовий  характер  і діють до виконання рішення суду,  яким закінчується розгляд справи по суті.
            Відповідно до  ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
            Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
            Заходи забезпечення позову мають тимчасовий  характер і діють до виконання рішення суду,  яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами  цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:  необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;  забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;   наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;  імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;  запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.  
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
З матеріалів справи слідує, що впровадженні Вишгородського районного суду Київської області   районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа. Предметом позову є поділ майна подружжя, в тому числі житлового будинку  «літ.Е»,  загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 68,4 кв.м з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2210562232218.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивачки вказував на те, що ОСОБА_2 в період розгляду справи в суді ввів в експлуатацію новозбудований будинок за адресою:  АДРЕСА_1 , який є предметом спору, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрував за собою право власності.
Отже, документально підтверджене право власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_2 надає власнику реальну можливість до вирішення судом спору розпорядитись майном, що є предметом спору, оскільки відсутні будь-які юридичні обмеження щодо відчуження майна, а відтак існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Законодавцем визначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Поряд з цим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. 
Враховуючи характер спірних правовідносин та обсяг позовних вимог, предметом яких є, зокрема, вказаний житловий будинок, а також беручи до уваги заяву про забезпечення позову, яка є співмірною із заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції прийшов  до правильного висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на даний житловий будинок.
Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права й не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що  постановою  Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року вже було накладено арешт  на спірний будинок, а тому відсутні підстави для повторного  накладення арешту, не можуть  бути підставою для скасування ухвали суду.
Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020  р. ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предметом спору ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання майнових прав задоволено та накладено арешт  на майно, що є предметом позову, в тому числі й  на житловий будинок, площею 40,4 кв.м. з господарськими спорудами: погреб, площею 9,5 кв.м., госпблок із 2-х секцій, площами 40,2 кв.м. та 2,5 кв.м., сарай, площею 13,8 кв.м., вбиральня, площею 2,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12618208.
Предметом даного забезпечення є  новозбудований  будинок під літерою «Е», загальною площею  100.1 кв.м., житловою площею 68,4 кв.м, з господарськими  та побутовими  будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого  об`єкта у Державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно 2210562232218 (реєстрація на ОСОБА_2 .
Як слідує із заяви про забезпечення позову, відповідачем ОСОБА_2 за період розгляду справи у суді було  введено в експлуатацію новозбудований будинок та у Державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно зареєстровано  на нього   100% права власності.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування законної та обгрунтованої ухвали суду.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня  2021 року -   залишити без зміни. 
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів  з дня виготовлення повної постанови. 
 
Повна постанова виготовлена 10 листопада 2021 р.
 
Головуючий
 
  Судді: