ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року	Львів	Справа № 140/5447/21 пров. № А/857/18152/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Сорока Ю.Ю., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 28.08.2021р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. про відмову здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», з 01.04.2021р., із розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р. без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», з 01.04.2021р., із розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат; допустити негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць (а.с.1-8).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.14 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р. без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано пенсійний орган здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р. без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.28-30).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Волинській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.34-37).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перерахунок пенсій працівникам прокуратури здійснюється відповідно до ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 (вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що викладені у рішенні від 14.09.2020р. у зразковій справі № 560/2120/20).
Проте, судом першої інстанції щодо проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 90 % від суми заробітної плати та без обмеження максимальним розміром, відповідно до норм закону, який діяв на час призначення позивачу пенсії, а на час спірного перерахунку втратив чинність, є безпідставними та суперечать принципу дії закону в часі.
Відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
При цьому суд першої інстанції не бере до уваги, що чинними є норми ч.15 ст.86 Закону № 1697-IV, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з ч.18 ст.86 діючого Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Частина 18 ст.86 Закону № 1697 на час виникнення спірних правовідносин є чинною та не визнана неконституційною.
Суд першої інстанції встановив, що на час виникнення спірних правовідносин є чинним Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідно до якого максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які стратили працездатність.
Крім того, згідно ч.15 ст.86 чинного Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавалися в установленому порядку Конституційним Судом України, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), відтак, є чинними і підлягають виконанню.
Пункт 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668 не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011р. вона не досягала максимального розміру. Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачим лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.
Таким чином, суд дійшов хибного висновку про безпідставність застосування до спірних правовідносин норм Закону № 1697-VII в частині визначення як відсоткового розміру пенсії, так і обмеження її максимальним розміром.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.63-65).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час призначення позивачу пенсії, питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями ст.50-1 Закону України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» у відповідній редакції.
В подальшому до ст.50-1 наведеного Закону вносились зміни, зокрема, в частині відсоткового розміру пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Разом з тим, положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).
Проте, Законом України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015р., частина вісімнадцята ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладена у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.».
15.07.2015р. набрав чинності Закон України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» та втратив чинність попередній Закон України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15.12.2015р.
Відповідно до ч.20 ст.86 вказаного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.
Разом з тим, рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(II)/2019 положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнано такими, що не відповідає Конституції України.
Відтак, з 13.12.2019р. вказаний Закон не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури КМ України.
Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
01.04.2021р. Волинською обласною прокуратурою видано для позивача довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження граничного розміру.
Відтак, на підставі поданих документів на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії, у позивача виникли підстави для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2021р., 
Безпідставним суд вважав застосування до спірних правовідносин норм Закону № 1697-VII в частині визначення як відсоткового розміру пенсії, так і обмеження її максимальним розміром, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
Законодавче нововведення щодо обмеження максимального розміру пенсій не може застосовуватись до раніше призначених пенсій, оскільки в даному випадку буде порушуватись принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, закріплений у ст.58 Конституції України.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії згідно з довідкою Волинської обласної прокуратури № 21-230вих-21 від 01.04.2021р. про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження граничного розміру.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про звернення рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд керувався тим, що предметом спору є визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; за рішенням суду не вирішується питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише вирішується питання щодо зобов`язання відповідача вчинити дії по перерахунку пенсії.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській обл. та отримує пенсію з 09.04.2010р. по ІІ групі інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка обчислена в розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с.9-10).
До 01.04.2021р. розмір пенсії позивача обчислено із розрахунку 90 % заробітної плати і останній складав 11016 грн. 03 коп.
01.04.2021р. Волинською обласною прокуратурою позивачу видано довідку № 21-230вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою визначено розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за відповідною (прирівняною) посадою (а.с.11).
05.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих.21 від 01.04.2021р.
Листом № 4007-3912/С-02/8-0300/21 від 12.05.2021р. ГУ ПФ України у Волинській обл. повідомив позивача про проведення перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки з 01.04.2021р., при цьому застосовано розмір пенсії 60 % від заробітку та обмежено розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність; починаючи з 01.04.2021р., розмір пенсії позивача становить 17690 грн. (а.с.12).

На час призначення позивачу пенсії (2010 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру»:
прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);
обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);
призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).
До статті 50-1 наведеного Закону вносилися зміни Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону з 01.10.2011р. стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014р. ухвалено новий Закон України № 1697-VІІ «Про прокуратуру».
Частина 20 ст.86 вказаного Закону (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої ст.86 Закону № 1697-VII та частина сімнадцята (з 01.10.2011р. - вісімнадцята) ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
01.01.2015р. набрав чинності Закон України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:
частину 18 ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (діяла до 15.07.2015р.) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;
частину 20 ст.86 Закону України №1697-VІІ «Про прокуратуру» (набрала чинності 15.07.2015р.) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 01.01.2015р. в Україні:
жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»;
законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури КМ України.
Разом з тим, КМ України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019р. № 7-р(II)/2019 та визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому, Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:
частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відсутність затвердженого КМ України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами ПФ України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019р.
Тому позивач має право на перерахунок його пенсії відповідно до ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» на підставі довідки Запорізької обласної прокуратури № 21-592 вих-20 від 03.11.2020р.
Частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019р. та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати.

Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, колегія суддів враховує, що:
перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;
відповідно до ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Оскільки частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» набрала чинності з 13.12.2019р., відтак ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.04.2021р. (відповідно до заявлених позовних вимог). 
Поширення дванадцятимісячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.

Питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок пенсії.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі власного рішення, починаючи з 01.04.2021р., на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці.
Також пенсійним органом застосовано приписи ч.15 ст.86 Закону України № 1697-VII «Про прокуратуру» та визначено максимальний розмір пенсії в сумі 17690 грн.
Відтак, між сторонами виник спір щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії та щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Вирішуючи спір щодо застосування відсоткового розміру для цілей перерахунку пенсії, апеляційний суд зазначає, що частина 2 ст.86 Закону України № 1697-VII «Про прокуратуру» визначає розмір пенсії прокурорів, який становить 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
На момент призначення позивачу пенсії розмір пенсії був визначений у частині першій статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» та становив від 80 до 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Водночас при перерахунку пенсії за вислугу років змінною величиною є лише розмір пенсії, що залежить від зміни розміру чи складових місячної (чинної) заробітної плати відповідної категорії працівників, з якої здійснюється обрахунок пенсії, а не відсоткове значення розміру пенсії, обрахунок якої здійснений при її призначенні та є незмінним.

Верховний Суд України у постанові від 06.10.2015р. в справі №21-2432а15 сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, зокрема, визначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Такий правовий висновок надалі підтриманий Верховним Судом у постановах від 31.07.2019р. у справі № 354/90/15-а, від 29.04.2020р. у справі № 490/5366/16-а.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин норм Закону України № 1697-VІІ «Про прокуратуру» в частині визначення відсоткового розміру пенсії, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
Враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років і пенсія йому призначена у 2010 році за Законом № 1789-ХІІ, тому до його пенсії не може застосовуватися відсотковий розмір (60 відсотків), визначений Законом № 1697-VІІ.

З огляду на викладене суд зазначає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення).

Разом з тим, безпідставними є доводи позивача щодо протиправності дій відповідача в частині обмеження пенсії максимальним розміром.
Обмеження виплати пенсії максимальним її розміром вперше було встановлено Законом України від № 3668-VI 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
За приписами абз.1 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Колегія суддів звертає увагу на те, що пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011р. вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Тобто для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.
Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015р., частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII замінено чотирма частинами, зокрема частиною вісімнадцятою такого змісту: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Як уже зазначалося, з 15.12.2015р. Закон № 1789-XII відповідно до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII втратив чинність (крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1). Отже, частина вісімнадцята ст.50-1 Закону № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, втратила чинність з набранням чинності Закону № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин такі норми не застосовуються.
Абзацом шостим ч.15 ст.86 Закону № 1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відтак, у зв`язку з прийняттям Закону № 1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, наведеними вище положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Також колегія суддів звертає увагу, що не застосування обмеження розміру виплачуваної пенсії при її перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, до осіб, яким призначена пенсія відповідно до положень ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів, зокрема тих, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 1697-VII, та суперечитиме принципу рівності перед Законом. Утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону № 1789-XII, а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим ст.86 Закону №1697-VII, в редакції зі змінами, внесеними Законами України №911-VIII від 24.12.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (постанови Верховного Суду від 22.05.2018р. у справі № 205/8204/16-а, від 03.04.2018р. у справі № 361/4922/17, від 02.05.2018р. у справі № 704/87/17, від 15.08.2018р. у справі № 161/9572/17, від 17.01.2019р. у справі № 161/713/17, від 15.05.2019р. у справі № 554/4191/17, від 21.11.2019р. у справі № 161/14321/16-а, від 21.05.2020р. у справі № 554/10510/16-а, від 28.10.2020р. у справі № 686/2428/16-а, від 03.06.2021р. у справі № 359/3736/17).
Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
Також на вказані обставини звернув увагу Верховний Суд в ухвалі від 04.02.2021р. у справі № 400/6132/20 про відмову у відкритті провадження та розгляд як зразкової справи № 400/6132/20 за позовом до ГУ ПФ України в Миколаївській обл. про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про перерахунок пенсії в частині зменшення її розміру з 90 до 60 відсотків від заробітку та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, та зобов`язання пенсійний орган здійснити перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 90 відсотків та без обмеження її максимального розміру із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 01.10.2020р.
З урахуванням наведеного, при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, встановлене вищезгаданими нормативно-правовими актами.

Щодо обґрунтованих очікувань позивача на отримання пенсії на умовах, що діяли на момент початку роботи, колегія суддів зазначає у справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014р., п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу Конвенції. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014р. у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст.1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010р. після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Зважаючи на встановлені обставин справи, наведені норми чинного законодавства України, виходячи із наданих ч.2 ст.245 КАС України повноважень, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання пенсійного органу здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Також покликання позивача на преюдиційність рішень по справах №№ 159/1520/13-а, 159/1576/16-а є помилковим (постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 18.04.2013р. та Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015р.; постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 16.05.2016р. та Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016р. – а.с.54-57, 58-61), оскільки такі стосуються перерахунку пенсії за відмінного правового регулювання спірних питань.
При цьому, за різних фактичних обставин рішення у цій справі не можна вважати протилежно діаметральним вищевказаним постановам судів (рішення Європейського Суду з прав людини «Yidiz v Turkey» від 27.04.2021р.).

          Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.

Виходячи із результату апеляційного розгляду та відсутності документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, такі розподілу не підлягають.
Також за правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Волинській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки його висновки в частині повного задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2021р. в адміністративній справі № 140/5447/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 17.11.2021р.