Єдиний унікальний номер 236/310/21 
Номер провадження 22-ц/804/2894/21        

П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:
Головуючого судді        Никифоряка Л.П.
Суддів            Гапонова А.В., Новікової Г.В.. 
за участі секретаря судового засідання   Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут  справу що виникла з цивільних правовідносин за  позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно утриманих коштів, в якій подано апеляційні скарги Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 серпня 2021 року (головуючий у суді першої інстанції Саржевська І.В.),-
В С Т А Н О В И В:
В позові пред`явленому до суду 03 лютого 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - Банк виклало вимоги про стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16052,18грн. Існування такої заборгованості Банк пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань взятих на підставі кредитного договору від 13 січня 2011 року.
04 березня 2021 року  ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому виклав вимоги до Банку про стягнення безпідставно утриманих з карткового рахунку коштів в сумі 44 110,00грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що Банк протягом періоду з 09 грудня 2017 року по 09 січня 2021 року утримував на свою користь кошти в розмірі 50% відсотків від всіх грошових надходжень на його картковий рахунок.  

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову та зустрічного позову. 
Згідно висновків суду недоведені обставини яким позивач обґрунтовував свої вимоги щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив з того, що не надано доказів отримання відповідачем грошей в кредит та укладення кредитного договору.
Правові підстави для відмови в зустрічному позову суд вбачав у тім, що зустрічні вимоги ОСОБА_1 не містять під собою правового обґрунтування, а також жодного доказу в підтвердження обставин щодо утримання Банком грошових коштів в розмірі зазначену ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Банк виклав вимогу скасувати рішення суду в частині відмови в позові та задоволення позовних вимог Банку. 
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо укладення кредитного договору, які не спростовані відповідачем. 
Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що судом не враховано дійсних обставин з приводу вчинення відповідачем дій направлених на виконання договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 виклав вимогу про скасування рішення суду в частині відмови в зустрічному позові, який просив задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що на карткові рахунки в Банку він отримав 143 387,00грн, а повернута ним сума становила 187 497,00грн, з огляду на що заявник вважав що кошти в сумі 44 110,00грн утримані понад міру та без належних правових. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив вимоги Банку. Обґрунтовував відзив тим, що в рішенні суду дотримано положень чинного законодавства та Банк не довів обставин укладення кредитного договору. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційних скарг та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення ОСОБА_1 , за відсутності представника Банку від якого надійшло клопотання про розгляд справи без нього, дійшов висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку датованій 13 січня 20110 року, на першому листі відображена інформація щодо ОСОБА_1 , однак відсутня можливість упевнитись що саме зазначена особа підписала заяву в частині відомостей про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку та просила відкрити рахунок і надати відповідні послуги /а.с.19/.

Так само Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», надана Банком в підтвердження позовних вимог, не містить жодних відомостей, які би давали можливість суду переконатись в тому з приводу яких відносин така довідка була складена та хто ознайомлений з такою довідкою, та чиїм підписом вона скріплена /а.с.20/.

Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг надані Банком не містить жодної відмітки про ознайомлення з ними ОСОБА_1 та підпису останньої /а.с.21-44/.

В розрахунку наданому Банком зазначено що за договором б/н від 13 січня 2011 року, укладеним між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 04 січня 2021 року мається заборгованість в загальному розмірі 16 052,18грн /а.с.7-16/.

Довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що між Банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номеру за яким було видано наступні кредитні картки: 4149….8253 дата відкриття 28 вересня 2007 року термін дії 12/08; 4149….8942 дата відкриття 27 вересня 2011 року термін дії 06/15; 5168….0476 дата відкриття 17 липня 2013 року термін дії 05/17; 5168….1968 дата відкриття 23 січня 2014 року термін дії 06/17; 5168….0927 дата відкриття 29 січня 2014 року термін дії 08/17; 5168….0188 дата відкриття 07 жовтня 2007 року термін дії 01/08 та 5168….7532 дата відкриття 05 травня 2018 року термін дії 03/22 /а.с.17/. 

Інша довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що мала місце зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 по рахунку 4149….8253 що стартував з 28 вересня 2007 року, а саме: 17 липня 2013 встановлено кредитний ліміт 15000,00грн; 07 серпня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 17 000,00грн; 31 березня 2013 кредитний ліміт збільшено до 17 000,00грн; 14 квітня 2020 кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 27 квітня 2020 кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 08 травня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 19 травня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 01 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 15 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 30 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 13 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 24 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 17 000,00грн; 06 серпня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00грн; /а.с.18/.

Банківська Виписка за період з 01 листопада 2007 року по 09 грудня 2020 року містить інформацію про те, що ОСОБА_1 користувався картками Банку, а саме:
- за карткою 4194….8253 перша банківська операція від 01 листопада 2007 року видача готівки, та по карті здійснювались банківські операції в тому числі надходження готівки, та залишок станом на 15 вересня 2010 року (остання операція повернення зайве перерахованих коштів) становив «7,22грн»;
- за карткою 4149….8942 за період з 20 жовтня 2011 року по 11 травня  2017 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-15 295,11грн»;
- за карткою 5168….0476 за період з 17 липня 2013 року по 23 січня  2014 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-9 815,31грн»;
- за карткою 5168….0927 за період з 29 січня 2014 року по 27 квітня  2018 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-21 100,62грн»/а.с.55-66/.
- за карткою 5168….0188 за період з 07 жовтня 2015 року по 14 березня  2018 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-22 830,79грн»;
- за карткою 5168….7532 за період з 26 травня 2018 року по 09 грудня  2020 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-16 052,18грн»;

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги Банку, суд апеляційної інстанції виходить з того, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти /частина перша статті 1054 ЦК України/. 

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (… банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включено до тексту Умов та Правил надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про погодження сторонами таких умов і  додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.
Відповідно до позовної заяви та встановлених обставин, існування кредитного договору позивач пов`язував з наявністю Анкети-заяви від 13 січня 2011 року, розрахунком заборгованості та випискою в карткового рахунку.

Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі – без встановлення відповідних фактів. 

Позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей за кредитним договором що малася в Анкеті-заяві від 13 січня 2011 року, в розрахунку заборгованості та виписці, а також в Умовах і Правилах надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, розрахунок заборгованості та виписка не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 погоджував істотні умови договору кредиту щодо суми кредитних грошей та процентної ставки.  

З приводу Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як складової кредитного договору суд виходить з того, що розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.

За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо погодження з позичальником ОСОБА_1 умов договору з приводу розміру коштів, процентної ставки за кредитом та його ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг – дії позивача щодо визначення кредитної заборгованості в певному розмірі та одностороннє тлумачення істотних умов договору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач не довів, що вираження волі ОСОБА_1 відбулось у спосіб погодження умов кредитного договору щодо суми кредиту та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні докази направленості волі та погодження сторони договору умов з приводу розміру кредиту та процентної ставки за кредитом, та умов з цього приводу відображених в Правилах надання банківських послуг.

Зміст зобов`язання в наведеному договорі викладено досить обмежено, оскільки системний аналіз Анкети-заяви не дає підстав для висновку про зобов`язання позичальника повернути кредитні гроші в розмірі що самостійно визначений Банком. 

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру кредиту та отримання коштів. Відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість Банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. 

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування кредитної заборгованості за кредитним договором та встановлені обставини не дають підстав для висновку відмінного від того до якого дійшов суд першої інстанції.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначає, що останнім не надано жодного доказу відкриття рахунку та видачі платіжної картки «Картка для виплат Голд» № 5168…. 4178 позивачеві, а роздруківка з Приват -24 не містить інформацію щодо руху грошових коштів та правових підстав для цього.

У відповідності до положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі /частина п`ята статті 81 ЦПК України/.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив позивачу ОСОБА_1 права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню його прав, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак заявник жодних інших доказів в підтвердження своїх вимог не надав. 

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Виходячи з наведених обставин що підтверджені в судовому засіданні суд апеляційної інстанції позбавлений можливості із дотримання положень цивільного процесуального законодавства з`ясувати інші обставини у справі, оскільки заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права які би призвели до ухвалення незаконного рішення, та сторони несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ними процесуальних дій.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року. 

Судді: