П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3977/20	

Категорія:106030000          Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 18.03.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі – МОУ), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про:
-          визнання протиправним та скасування рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 27 жовтня 2020 року №145 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги по інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби;
-          зобов`язання МОУ призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року №975 (далі – Порядок №975) та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-ХІІ) у розмірі встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №540/401/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, яким було зобов`язано МОУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 травня 2018 року, та постановою державного виконавця від 23 червня 2020 було відкрито виконавче провадження №62398340. Як наслідок, позивач із заявою від 19 серпня 2020 року звернувся до МОУ з проханням виконати рішення суду по справі №540/401/19 та додав усі необхідні документи, яке  виконано шляхом направлення листа від 16 листопада 2020 року №6/2/141 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким повідомлено про існування протоколу комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 жовтня 2020 року №145, в якому відмовлено у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та вказано, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п.11 Порядку №957.
Позивач зазначає про порушення відповідачем положень ч.1, п.5 ч.2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, абз.4 пп.2 п.6 Порядку №975, оскільки ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок інвалідності отриманої під час проходження військової служби та надано усі необхідні документи для призначення та отримання зазначеної грошової допомоги позивачем до МОУ. Просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу внаслідок отримання ІІІ групи інвалідності під час несення військової служби у розмірі встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму та вказує, що дана вимога не вважається втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходячи з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року та рішення Касаційного суду України від 30 січня 2003 року №3-пр/2003 та 08 червня 2016 року №3-рп/2016.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що п.64 постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18, в якому зазначено, що вимога МОУ щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною та в п.73 зазначеної постанови подання до МОУ відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п.11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання. 
Застосовуючи п.п.78-83 зазначеної постанови відповідач вказує на те, що відсутність документів, визначених п.11 Порядку №975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
Відповідач вважає, що заявник несе обов`язок доведення обставин достовірності та повноти документів для призначення йому грошової допомоги.
МОУ також враховує висновки судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який відступає від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п.11 Порядку №975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі №729/426/17, від 21 серпня 2018 року у справі №295/13892/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №822/3005/17, від 11 грудня 2018 року у справі №740/1538/17, від 29 січня 2019 року у справі №293/342/17, та застосовує позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 жовтня 2018 року у справі №265/7930/16-а, що документами, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення, при цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для МОУ обов`язку щодо їх витребовування, у зв`язку з чим.
Згідно поданих до суду письмових пояснень (15 березня 2020 року) представник МОУ наполягає на позиції Верховного Суду, викладену у п.п.64, 73, 78-83 постанови від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18, а саме, на тому, що позивач у своїй заяві на призначення виплату одноразової грошової допомоги не вказав причину її виплати та жодним пунктом Порядку №975 обов`язку відповідача у визначенні підстав для виплати не встановлено, а свідоцтво про хворобу №424 описує саме травму позивача, яка також відображена у довідках МСЕК, лікування він отримав за даними довідками, які не мають жодного посилання чи опису анамнеза у свідоцтві про хворобу.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 27 жовтня 2020 року №145 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги по інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.
Зобов`язано МОУ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань МОУ витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок). 
В апеляційній скарзі МОУ ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги МОУ посилається на те, що зі змісту п.п.78-85 Постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18 вбачається, що відсутність документів, визначених п.11 Порядку №975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку МОУ для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія МОУ приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п.11 Порядку №975 є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
Крім того, апелянт зазначає, що з огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та МОУ, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії МОУ достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. 
Судом першої інстанції залишено поза увагою, той факт що позивач в свою чергу в заяві на призначення та виплату одноразової грошової допомоги не вказує яка причина її виплати. Також у своєму рішення суд не надає оцінку тому факту, що згідно з п.1 Порядку №975 обов`язку МОУ у визначенні підстав для виплати не встановлено.
Крім того, МОУ посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено яке саме захворювання стало причиною встановлення інвалідності та на підставі яких документів, тоді як позивачем жодного документу про наявність у нього захворювання до позову та під час розгляду справи до суду не надавалось.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги МОУ, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині (далі – в/ч) НОМЕР_1 з 30 травня 2016 року по 27 квітня 2018 року на посаді водія господарчого відділення 4-го підрозділу, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27 квітня 2018 року №90. В даному витягу з наказу зокрема зазначено, що за наказом від 30 серпня 2018 року №6-РС (по особовому складу) ОСОБА_1 був звільнений у запас за п."б" (за станом здоров`я) ч.6 та з урахуванням ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 27 квітня 2018 року та направлений для зарахування на військовий облік до Каховського ОМВК Херсонської області.
З 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення, вислуга років у Збройних Силах склала – 4 календарних роки 7 місяців.
16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІІ групи, пов`язаної з проходженням військової служби. До даної заяви додано документи відповідно до Порядку №975: копію свідоцтва про хворобу, довідки МСЕК, копію паспорта, коду, витяг з наказу про виключення зі списків по особовому складу.
ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано листа від 29 серпня 2018 року №6/2/3156, в якому зазначено про те, що розглянувши подані документи Департамент фінансів Міністерства оборони України за вих. №248/3/6/1628 від 24 липня 2018 року повернув їх на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказано на неподання до комісії згідно Порядку №975 копії документу, що свідчить про причини та обставини травми.
Судом встановлено, що наслідком таких дій МОУ стало звернення позивача ОСОБА_1 до адміністративного суду із вимогами про визнання протиправними дії МОУ щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності відповідно до Порядку №975 та зобов`язання МОУ розглянути документи ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності відповідно до Порядку №975. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №540/401/19 зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Постановою від 16 жовтня 2019 року П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №540/401/19 залишено без змін. Таким чином, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 16 жовтня 2019 року та є обов`язковим для учасників справи відповідно до ст. 370 КАС України.
Відповідно до дослідженої судом першої інстанції копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2020 року ВП №62398340 вбачається, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №540/401/19, виданим 31 жовтня 2019 року.
19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо виконання рішення у справі №540/401/19.
ХОВК у своєму листі від 16 листопада 2020 року №6/2/141 на адресу ОСОБА_1 повідомило про наявність відмови у призначенні одноразової грошової допомоги МОУ, оформленої протоколом засідання комісії МОУ від 27 жовтня 2020 року №145 та вказано витяг із протоколу, з якого вбачається підстава для відмови є не подання заявником документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений п.11 Порядку №975 та зазначено про те, що свідоцтво про хворобу №424 Військово – медичного клінічного центру Південного регіону, яке надано разом з іншими документами, не є документами, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва), посилаючись на аналогічну правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справа №822/220/18, від 31 липня 2019 року справа №440/3614/18, від 29 квітня 2020 року справа №520/8686/18, від 04 березня 2020 року справа №806/2879/18, від 12 червня 2020 року справа №622/19/17. Також зазначено, що висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених п.п.21.7 та 21.8 Положення про військово-клінічну експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, які не подано на розгляд комісії.
Зазначений витяг із протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 жовтня 2020 року №145 наданий до матеріалів справи представником ХОВК та досліджений судом першої інстанції. Зміст витягу з протоколу повністю відповідає зазначеному ХОВК у листі від 16 листопада 2020 року №6/2/141 змісту підстави відмови МОУ у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Дана відмова МОУ оформлена протоколом від 27 жовтня 2020 року №145 стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаними вище позовними вимогами. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі МОУ не наведено належних та допустимих доказів щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи встановленої внаслідок захворювання отриманого під час несення ним військової служби та суд зауважив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мав під час отримання заяви від позивача від 16 травня 2018 року та документів здійснити їх належну перевірку та оцінку, встановити усі необхідні обставини для отримання одноразової грошової допомоги та надіслати їх для опрацювання, перевірки та винесення рішення відповідною комісією МОУ. 
Суд першої інстанції зазначив про необґрунтоване посилання представника відповідача на висновки, викладені в п.п.64, 73, 78-83 постанови Верховного Суду України від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18 як покладену в основу підстави для відмови у призначенні та виплати спірної допомоги, оскільки в зазначених пунктах постанови Верховного Суду йдеться мова про надання документу, що стосується "поранення" (п.4 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII) та свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення військовослужбовцю, військовозобов`язаному чи резервісту без встановлення інвалідності та зокрема, документу, що підтверджує даний наслідок який не пов`язаний із вчиненням особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. В даній справі мається на увазі отримання позивачем ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстави "захворювання" отриманого під час несення військової служби.
Суд першої інстанції вважав необґрунтованою позицію третьої особи щодо тотожності даного позову із позовними вимогами, що були розглянуті у справі №540/401/19, що як вважає представник третьої особи є підставою для закриття провадження у справі за п.4 ч.1 ст. 238 КАС України, але суд прийняв до ваги зазначену позицію третьої особи, але вважав такою, що не підлягає задоволенню, оскільки у справі №540/401/19 предметом позову було визнання протиправними дії відповідача щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги за заявою від 16 травня 2018 року та зобов`язання МОУ повторно розглянути зазначену заяву ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю належного виду реагування на заяву військовослужбовця, що передбачено п.13 Порядку №975.
Також, суд першої інстанції вважав за необхідне зазначити, що в даному спорі одним із належних способів захисту буде зобов`язання МОУ прийняти позитивне рішення в бік позивача ОСОБА_1 , що виключає наявність втручання суду в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 визнається судом неправомірним та підлягає скасуванню у судовому порядку із відповідним прийняттям МОУ лише одного рішення, про здійснення призначення та виплати позивачу заявленої у справі грошової допомоги.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.4 ч.2 ст. 16, ч.3 ст. 16-3, ч.9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.п.2, 3, 6, 11, 19 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року №975.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 4 ч.2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно ч.3 ст. 16-3 Закону України №2011-XII встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч.9 ст. 16-3 Закону №2011-XII .
Тобто, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю у разі отримання ним захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення йому інвалідності.
Відповідно п.2 Порядку №975 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Постанови №975, зокрема, передбачено, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Тобто, у разі отримання захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення інвалідності, у останнього виникає право на отримання відповідної допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, листом ХОТЦК та СП від 16 листопада 2020 року №6/2/141 позивачу було повідомлено про відмову в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п.11 Порядку №975; свідоцтво про хворобу №424 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, яке подано разом з іншими документами, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва)….; висновок про причинний зв`язок травми поранення, контузії складається на підставі документів передбачених п.п.21.7, 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджений наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, які не подано на розгляд комісії.
Пунктом 19 Порядку №975 передбачено, перелік обставин за наявності яких призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
Так, призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
-          вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
-          вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
-          навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
-          подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Крім того, відповідно до п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Пунктом 13 Постанови №975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано повний пакет документів, передбачених п.11 Порядку №975, в тому числі, документ про обставини та причини поранення, зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до заяви поданої до ХОВК від 16 травня 2018 року ОСОБА_1 зазначено про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку "інвалідністю ІІІ групи, ТАК, пов`язаного з проходженням військової служби" та подано відповідні документи, серед яких міститься довідки МСЕК від 05 квітня 2018 року №675717, від 04 квітня 2019 року №859360 та від 02 грудня 2019 року №859797 та свідоцтва про хворобу №424, на підтвердження отриманої травми під час проходження військової служби та призначення ІІІ групи інвалідності. 
Крім того, колегія суддів, акцентує увагу, що встановлення причинного зв`язку захворювань військовослужбовців віднесено до виключної компетенції Військово-лікарської комісії і чітко регламентовано відповідними нормативними актами та, зокрема, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі – Положення).
Так в пп."д" п.21.5 глави 21 розділу ІІ вказаного Положення вказується, що причинний зв`язок у формулюванні – "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" приймається – якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про хворобу №424 складеного відповідно до Положення зі змінами, в якому зафіксовано причинний зв`язок травми п.12 – "Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби".
З урахуванням наведеного, що оскільки свідоцтвом про хворобу №424 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, а факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи, обставинами та вищезазначеними нормами законодавства, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.