Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 р.	Справа № 480/666/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2021, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 25.03.21 по справі № 480/666/21
за позовом                Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до                Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області  
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області (далі – ГУ Держпродспоживслужби в Сумській обл.., відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.12.2020 № 000175 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції   ОСОБА_2 , через свого представника – адвоката Зайченка О.В., що діє на підставі ордеру про надання правової допомоги №1025950,  подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване  рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що відповідачем в порушення вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) на адресу позивача відзив на позовну заяву не направлявся, що є порушенням права на надання заперечень, додаткових документів та пояснень. Вказала, що оформлення розрахункових операцій з використання товарних чеків у випадках, передбачених Законом України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.7.1995№ 265/95-ВР ( далі – Закон № 265/95-ВР) є правомірним. Зауважила, що форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена, а наданий позивачем товарний чек є належним та допустимим доказом отримання у ФОП ОСОБА_3 послуг з друкування оголошення на папері форматом А3. Посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанову Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 820/12016/15. 
28.04.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/666/21.
04.06.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 480/666/21.
16.07.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги та рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 залишити без змін.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини, які не оспорено сторонами.
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.
02.11.2020 при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами щодо захисту прав споживачів реклами та вимог до її змісту на території м. Суми спеціалістами ГУ Держпродспоживслужби в Сумській обл. встановлено, що на склі вхідних дверей магазину "ОДЯГ&ВЗУТТЯ для твоєї родини ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цокольний поверх, розміщена реклама у вигляді плакату з зображенням людей з пакунками, та текстом наступного змісту: "Внимание В суботу в нашем магазине акция!!! На каждую третью еденицу в чеке СКИДКА 10%", яка не містить відомості про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, що є порушенням ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу"від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі – Закон № 270/96-ВР)
01.12.2020 за фактом виявленого правопорушення, яке зафіксовано із застосуванням засобу відеофіксацїї - персональної камери Body Camera G-911 № 190094 та засобу фото фіксації - фотоапарату Nikon Coolpix W300 № 40019363, спеціалістом управління захисту споживачів складено протокол № 000190 про порушення законодавства про рекламу від та винесено рішення № 000197 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
02.12.2020 ОСОБА_1 направлено вимогу № 12534-05.1/20 щодо надання інформації про вартість розповсюдженої реклами (договір на виготовлення реклами, затверджений макет, акти виконаних робіт, копії платіжних документів), договір оренди приміщення, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності. Повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 16.12.2020 на 10 год.00 хв. та наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами. 
11.12.2020 адвокатом Зайченком О.В.  – представником ФОП ОСОБА_1 відповідачу направлено лист-відповідь на вимогу  ГУ Держпродспоживслужби, в якому позивачем визнано провину за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.8 Закону № 270/96-ВР, просила  розгляд справи проводити без її участі та участі її представника та у зв`язку з малозначністю скоєного порушення, просила не застосовувати покарання у вигляді штрафу або застосувати мінімальний штраф передбачений санкцією діючого законодавства.  До листа додані: витяг з ЄДР, договір оренди, фото плакату,  копію фіскального чеку, виданого ФОП ОСОБА_3 на підтвердження вартості реклами. Даний лист  не містить ні підпису, ні печатки.
12.12.2020 представником  ФОП   ОСОБА_1 також вище зазначений лист із додатками (витяг з ЄДР, договір оренди, фото плакату, чек.) надіслано на електронну адресу ГУ Держпродспоживслужби ( а.с.46).  
16.12.2020  рішенням ГУ Держпродспоживслужби в Сумській обл. №000175  накладено на ФОП ОСОБА_1  штраф в розмірі 5 083 грн відповідно до ч.7 ст. 27 №270/96-ВР, у зв`язку з порушенням нею ч. 5 ст.8 цього Закону.
Вважаючи вказане рішення,  в частині визначення  розміру штрафу , протиправним позивачка звернулась до суду із вимогою щодо його скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення винесено відповідачем у порядку та спосіб, встановлений законом, у межах повноважень та за наявності законних підстав. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2  ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед  законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 1 Закону № 270/96-ВР реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.
Частиною 1 ст. 2 Закону № 270/96-ВР передбачено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
За змістом ст. 3 Закону № 270/96-ВР законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про рекламу, застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до ч.5 ст. 8 цього Закону 5 реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.
Частиною 1 ст. 27 вказаного Закону встановлено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
За приписами абз. 5 п.1 ч. 2 вказаної статті відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.
Положеннями ч.7 цієї статті визначено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до «Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667 (далі - Положення № 667) Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.
Підпунктом 9 п. 4 Положення № 667 передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
У п. 7 Положення № 667 зазначено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 за № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (далі - Порядок КМУ №693), який регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу.
Згідно з пп. 9, 11, 12, 16 Порядку КМУ № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.
За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.
Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.
За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
Пунктами 14, 16, 18 Порядку № КМУ 693 визначено, що Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день. Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи. За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.
Перевіряючи на відповідність ч.2 ст.2 КАС України оскаржуване рішення відповідача колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи ГУ Держпродспоживслужби в Сумській обл. прийнято рішення від16.12.2020 №000175 про накладення на ФОП ОСОБА_1  штрафу в розмірі 5083 грн відповідно до ч.7 ст. 27 №270/96-ВР, у зв`язку з порушенням нею ч. 5 ст.8 цього Закону.
Так, ГУ Держпродспоживслужби у Сумськый обл. за фактом виявлено правопорушення складено протокол від 01.12.2020 № 000190 про порушення законодавства про рекламу, винесено рішення № 000197 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу та направлено вимогу від 01.12.2020  № 12534-05.1/20 щодо надання інформації про вартість розповсюдженої реклами (договір на виготовлення реклами, затверджений макет, акти виконаних робіт, копії платіжних документів), договір оренди приміщення, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності,із зазначенням строку для її надання – 11.12.2020, у відповідь на яку адвокатом Зайченком О.В. – представником ФОП ОСОБА_1 на електронну пошту відповідача направлено лист з додатками, що містить копію фіскального чеку, виданого ФОП ОСОБА_3 на підтвердження вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону.
          За наслідком дослідження доказів, отриманих від позивача на підтвердження вартості реклами, контролюючим органом прийнято рішення від 16.12.2020 № 000175 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу відповідно до ч.7 ст.27 Закону №270/96-ВР. 
Проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення від 16.12.2020 №000175 колегія суддів зазначає, що вказане рішення про накладення штрафу в сумі 5083 грн., прийняте відповідачем  на підставі ч.7 ст. 27 Закону №270/96-ВР, у зв`язку з неможливістю встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону №270/96-ВР. 
Між тим, колегія суддів вказує, що контролюючим органом в оскаржуваному рішенні не вмотивовано підстави неприйняття наданого ОСОБА_1 в якості належного доказу фіскального чеку, виданого ФОП ОСОБА_4 , на підтвердження вартості виготовлення плакату та не запропоновано надати інші докази на підтвердження даного факту. Про підстави неприйняття в якості доказу фіскального чеку на підтвердження вартості виготовлення реклами позивач дізналася безпосередньо зі змісту оскаржуваного судового рішення. 
Враховуючи викладені вище правові норми та беручи до уваги, що контролюючим органом не надано позивачу можливість надати інші докази на підтвердження вартості виготовлення реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону №270/96-ВР, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення  прийнято з порушенням вимог ч. 2 ст.2 КАС України, а відтак визнає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що рішення від 16.12.2020 № 000175 про накладення на позивача штрафу винесено відповідачем у порядку та у спосіб, встановлений законом, у межах повноважень та за наявності законних підстав, що має наслідком його скасування та задоволення позовних вимог.
Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано договору на виконання робіт, акту виконаних робіт та інших підтверджуючих документів колегія  суддів визнає необґрунтованим, оскільки про неналежність в якості доказу наданого фіскального чеку позивач дізналася вже після прийняття рішення суду першої інстанції. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем до суду апеляційної інстанції надано копію листа від 20.04.2021, яким ФОП ОСОБА_3 підтверджує факт надання послуг ФОП ОСОБА_1 щодо друкування плакату формату АЗ із зображенням людей з пакунками та текстом «ОДЯГ&ВЗУТТЯ для твоєї родини НОВИНКА» «Внимание В субботу в нашем магазине акция!!!На каждую третюю единицу в чеке СКИДКА 10%» із зазначенням, що вартість виготовлення плакату склала 24,00 грн, на підтвердження чого було надано товарний чек від 02.11.2020.
          Вказаний документ колегія суддів приймає як належний та допустимий доказ, з огляду на те, що раніше позивачем його бути подано не могло, у зв`язку з відсутністю обґрунтовання підстав щодо неприйняття контролюючим органом наданого нею фіскального чеку.
          Приймаючи вищезазначений доказ ( лист ФОП ОСОБА_3 ) як належний,  колегія суддів враховує положення ч. 4 ст.308 КАС України, а також встановлені порушення вимог ст. 162 КАС України щодо відсутності належних доказів направлення на адресу ОСОБА_1 відповідачем відзиву на позовну заяву. Надана до відзиву на позовну заяву квитанція не містить інформації про те, який саме документ був вкладений у дане поштове відправлення. 
Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Питання розподілу судових витрат вирішено в порядку ст. 139 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.139. КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 вказаної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 10.12.2020, копію акту узгодження розрахунку вартості послуг від 10.12.2020 ( додаток 1 до вказаного договору), акт наданих послуг від 19.01.2021 з надання правової допомоги на суму 3000 грн. 
Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги та позовної заяви фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 та підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн колегія суддів дійшла висновку, що на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській обл. підлягає стягненню судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 908 грн., за подання апеляційної скарги – 1362 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі № 480/666/21  скасувати. 
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 16.12.2020 № 000175 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ( вул. Гамалія, 25 м.Суми, 40021, ЄДРПОУ 37970593) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень), за подання апеляційної скарги – 1362 грн ( одна тисяча триста шістдесят дві гривні) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі  3000 грн (три тисячі гривень). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова