ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/4262/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Михальської Ю.Б. 
 
 при секретарі судового засідання Линник А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.10.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021
у справі №910/4262/21 (суддя І.В.Усатенко) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста Вода М"
до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"
про стягнення 679611,63 грн.
В судовому засіданні 05.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                         ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста Вода М" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 679611,63 грн.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором поставки № УМТЗ-19-333/2 від 04.10.2019.
У відзиві на позов відповідач заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невиконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу документів, що засвідчують якість поставленого товару та не надання доказів проходження товаром технічного контролю.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/4262/21 позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста вода-М" суму основного боргу в розмірі 577 956,43 грн. суму 3% річних у розмірі 19 480,23 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 41 649,79 грн. та суму судового збору в розмірі 9 586,32 грн.
В частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 40 456,95 грн., 3 % річних у розмірі 47,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 20,87 грн. - відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що постановлений позивачем товар прийнятий відповідачем без зауважень та не був повернутий позивачу у встановленому порядку, внутрішній контроль здійснюється відповідачем, проте до матеріалів справи не було долучено доказів того, що поставлений позивачем товар не пройшов внутрішній технічний контроль відповідача, відтак відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості товару за Договором на загальну суму в розмірі 577 956,43 грн., внаслідок чого розмір заборгованості  належним чином доведений та відповідачем не спростований.
Одночасно судом встановлено, що при визначенні періодів нарахування 3% річних позивач помилково почав розрахунок з 30.01.2020, натомість відповідач є таким, що построчив грошове зобов`язання з 31.01.2020, а тому з урахуванням вказаного за розрахунком суду до стягнення підлягає 19 480,23 грн. 3% річних та за проведеним перерахунком суду 41 649,79 грн. інфляційних втрат.
У задоволенні вимог про стягнення  40   456, 95 грн. штрафу судом було відмовлено у зв`язку з пропуском позивачем річного строку позовної давності на звернення з позовом за такою вимогою, про що було заявлено відповідачем  у заяві про застосування строків позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 24.06.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- матеріали не містять доказів виконання позивачем договору поставки належним чином та прийняття (отримання) відповідачем товару в кількості та якості у розумінні приписів ст.ст. 673,674 ЦК України;
- позивачем не надано покупцю жодного документа, передбаченого авіаційними правилами та умовами договору, що підтверджують якість та відповідність товару вимогам підприємства - виробника, в матеріалах справи також відсутні такі документи;
- матеріали справи не містять доказів, що поставлений згідно спірного договору товар пройшов процедуру вхідного контролю, в том числі акту про фактичну якість та комплектність отриманої продукції;
- враховуючи відсутність доказів проходження товаром процедури вхідного контролю, відсутні підстави для виконання зобов`язання в частині оплати поставленого товару, та, відповідно, стягнення 3 % річних, штрафу та інфляційних втрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2021 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
26.07.2021 від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №1210 від 22.06.2021 про сплату 15    292,00 грн. судового збору.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці з 26.07.2021 по 20.08.2021 включно для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко О.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 поновлено Державному підприємству "Завод 410 ЦА" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/4262/21, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 25.08.2021.
25.08.2021 розгляд справи №910/4262/21 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на самоізоляції та судді Тищенко О.В. у відпустці.
Після виходу судді Михальської Ю.Б. з самоізоляції та судді Тищенко О.В. з відпустки, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 призначено справу до розгляду на 05.10.2021.

Явка представників сторін
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.10.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове про відмову в позові.
Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 05.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
04.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста вода-М" (продавець) та Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (покупець) укладено Договір №УМТЗ-19-333/2 купівлі-продажу.
Пунктами 1.1.-1.3. договору передбачено, що продавець зобов`язується протягом строку дії договору поставити покупцю товари, зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Найменування товару: радіоелектронне обладнання, радіостанція. Код ДК 021:2015 - 34731000-0. Поставка товарів здійснюється окремими партіями, згідно з заявкою покупця переданої факсимільним зв`язком або електронною поштою. Номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна поставляються за цим договором, передбачені у специфікаціях.
Пунктами 2.1.-2.4. договору визначено, що продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів. Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку, тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК)) підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ, або ін., видаткову накладну. В разі надання копії документів, що підтверджують якість та відповідність товару, продавець повинен завірити такі документи відповідним чином: своєю печаткою та підписом керівника із зазначенням П.І.Б., посади, дати встановлення підпису та написом «з оригіналом згідно». Товари пакуються у тару, яка відповідає вимогам стандартів або технічних умов і забезпечує схоронність товару при перевезенні та зберіганні. Гарантійний строк протягом якого продавець гарантує якість товарів зазначається в специфікації до договору.
Загальна сума цього договору на момент його укладення складає 768 193,44 грн. з ПДВ (пункт 3.1 договору).
Розділом 5 договору передбачено, що строк поставки партії товару буде вказано в кожній специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній специфікації окремо. Умови поставки товарів буде вказано в кожній специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою покупця, переданою факсимільним зв`язком, або електронною поштою у рамках специфікацій, яка є невід`ємною частиною цього договору. Продавець здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар). Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів та проходження вхідного контролю на складі покупця, якщо не передбачено інше.
На виконання вищевказаних умов договору, сторонами підписано специфікацію №1, відповідно до якої покупець замовив: 1) підсилювач 12.490.21 у кількості 8 одиниць вартістю 104 000,00 грн без ПДВ; 2) трансформатор 12.040.75 у кількості 5 одиниць вартістю 35 000,00 грн без ПДВ; 3) 1122-132 Скло в кількості 4 одиниці вартістю 9 619,56 грн без ПДВ; 4) ВШ-5 Вилка Датчик УПРТ-2КОЗ.15.001 ДУ у кількості 1 одиниця вартістю 963,92 грн без ПДВ; 5) потенціометр синусний 751.76.81 (НИ-50) у кількості 1 одиниця вартістю 7 949,36 грн без ПДВ; 6) вилка штепсельна 17.141.008 (РТМС0,85-б1)у кількості 1 одиниця вартістю 1 000 грн без ПДВ; 7) радіостанція Р-863 варіант виконання 121151 у кількості 1 одиниця вартістю 240 815,18 грн без ПДВ; 8) радіостанція Р-863 варіант виконання 131151 у кількості 1 одиниця вартістю 240 815,18 грн без ПДВ. Загальна вартість товару складає 768 193,44 грн. (в тому числі ПДВ 20% 128 032,24 грн). Строки поставки по позиціях № 1-6 протягом 7 календарних днів, по позиціях № 7-8 протягом 10 календарних днів після отримання заявки від покупця. Умови оплати: 100% оплата, протягом 30 банківських днів, після поставки товару та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА». Місце поставки: «Нова пошта», м. Київ, пров. В. Чорновола, 54А, за рахунок продавця. Гарантійні вимоги: 2 роки. Специфікація підписана сторонами та скріплена печатками підприємств.
Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру на оплату №СФ-0000148 від 09.12.2019 на суму 577 956,43 грн. за товар: радіостанцію Р-863 варіант виконання 121151 та радіостанцію Р-863 варіант виконання 131151.
Згідно видаткової накладної № 133 від 16.12.2019, позивач поставив відповідачу радіостанцію Р-863 варіант виконання 121151 та радіостанцію Р-863 варіант виконання 131151 на загальну суму 577 956,43 грн. Видаткова накладна підписана обома контрагентами. 
З боку покупця товар був прийнятий Шарим І.В. на підставі довіреності № 1291 від 11.12.2019 (долучена до матеріалів справи). У видатковій накладній відсутні будь-які зауваження з боку покупця щодо прийнятого товару.
Пунктом 9.1. договору передбачено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.
29.10.2020 позивач направив відповідачу претензію № 5 від 29.10.2020 щодо оплати суми заборгованості за договором купівлі-продажу № УМТЗ-19-333/2 від 04.10.2019 та               № УМТЗ-19-17/3 від 23.01.2019 за поставлений товар відповідно до видаткової накладної             № 128 від 05.11.2019 на суму 144089,41 грн. та видаткової накладної № 133 від 16.12.2019 на суму 577 956,43 грн. Докази направлення долучені до матеріалів справи.
Відповідач, в свою чергу, надіслав позивачу відповідь на вимогу про сплату заборгованості вих. № 8.1-2574 від 23.11.2020, в якій зазначив, що заборгованість за поставлений товар згідно видаткової накладної № 128 від 05.11.2019 на суму 144 089,41 грн. ним сплачено в повному обсязі, а щодо заборгованості за поставлений товар відповідно до видаткової накладної накладної № 133 від 16.12.2019 на суму 577 956,43 грн. зазначив, що ДП «Завод 410 ЦА» не змогло виконати свої зобов`язання в частині повної оплати за поставлений товар з незалежних від підприємства причин, а саме з впровадженням та встановленням карантинно-обмежувальних заходів на всій території України та на підприємстві у зв`язку з гострою респіраторною хворобою COVID-19, у зв`язку з чим на підприємстві було оголошено простій, який продовжено до 31.12.2020. Також відповідач зазначив, що умовами договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін та зазначив, що зобов`язується після закінчення дії вищезазначених обставин виконати умови договору в частині оплати за поставлений товар.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно із ч. 1 ст. 173, абз. 4 ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 175, ч. 1, 7 ст. 179 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникли між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності на підставі господарського договору, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарсько-договірним зобов`язаннями та регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, а господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір купівлі-продажу №УМТЗ-19-332/2 від 04.10.2019, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 4 статті 268 Господарського кодексу України передбачено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.
Згідно з частиною 2 статті 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до умов договору продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів (п. 2.1 договору).
Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бирку, тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК) підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ, або ін., видаткову накладну (п. 2.2 договору).
Пунктом 5.5 договору передбачено, що продавець здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар).
Таким чином, із умов договору випливає, що дійсно поставка товару повинна відбуватися разом із відповідними товаросупровідними документами на цей товар.
Відповідно до п.2.5 договору покупець (відповідач) має право здійснювати перевірку якості або кількості товару. Порядок та строки перевірки кількості та якості товару визначаються покупцем, про що він зобов`язаний письмово повідомити продавця. Якщо при прийомці або перевірці якості та кількості (комплектності товару (в тому числі в період гарантійного строку) буде виявлено недостача, невідповідність якості або комплектності товару вимогам,    визначеним в документації на товар або вимогам договору, покупець складає та направляє продавцю документи про невідповідність товару щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності.
Згідно з п.2.6 договору сторонами узгоджено, що у випадку невідповідності якості товару покупець повідомляє продавця про це факсимільним або електронним, або поштовим зв`язком протягом 10 календарних днів з моменту отримання товару, із зазначенням виявлених дефектів та наданням фото-і/або відеоматеріалів. У випадку необхідності або неможливості з`ясування причин виникнення недоліків через представлені покупцем фото та відеоматеріали продавець протягом 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення покупця про невідповідність товару направляє свого представника, який проводить оцінку переданого товару та недоліків, а також виявляє їх причини виникнення: виробничий брак або неправильне транспортування. Вказаний порядок виявлення причин недоліків зберігається також коли недоліки в товарі виникли в процесі експлуатації, а також продавцем проводиться додаткова оцінка переданого товару в процесі експлуатації, для виключення вірогідності порчі товару у зв`язку з некоректної роботи обладнання (виникнення механічних пошкоджень і т.д.) В результаті проведення оцінки продавцем складається та підписується обома сторонами двосторонній акт, в якому зазначаються висновки та позиції продавця та покупця. Усуненню в 20-денний термін з моменту отримання повідомлення підлягають недоліки,    які представляють собою виробничий брак або пошкодження, отримані під час вантажу продавцем товару на транспортний засіб. У випадку неможливості усунення недоліків продавець зобов`язується в той же термін замінити неякісний товар товаром належної якості.
Враховуючи наведене, відповідач повинен був здійснити вхідний контроль товару та у випадку наявності недоліків заявити про це протягом 10 календарних днів з моменту отримання товару. Проте, відповідач отримав товар, але будь-яких претензій позивачу не заявив.
Приймання товару по кількості і якості проводиться покупцем відповідно до Інструкції №П-6 від 15.06.1965 "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству" (далі - Інструкція № П-6) та Інструкції №П-7 від 25.04.1966 "0 порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству" (далі - Інструкція № П-7) затверджених Держарбітражем з наступними змінами та доповненнями.
Відповідно до п. 12 Інструкції № П-6 приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.
Пунктом 14 Інструкції № П-7 передбачено, що приймання продукції по якості й комплектності проводиться в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідних документах, що засвідчують якість і комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура. специфікація і т. п.). Відсутність вказаних супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що поступила, і в акті вказується, які документи відсутні.
Пунктом 6 Інструкції № П-7 передбачено, що приймання продукції по якості та комплектності проводиться на складі отримувача в наступні строки:
а) при іногородній поставці - не пізніше 20 днів, а при поставці продукції, що швидко псується - 24 год. після видачі продукції органом транспорту або надходженні її на склад отримувача при доставці продукції постачальником або при вивозі продукції отримувачем;
б) при поставці в межах одного міста - не пізніше 10 днів, а при поставці продукції, що швидко псується - 24 год. після надходження продукції на склад отримувача.
Відповідно до п. 16 Інструкції № П-7 при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркування отриманої продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, кресленням, зразкам (еталонам) договір) або даним, зазначеним на маркуванні та супровідних документах, що підтверджують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), отримувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийомі дефектів.
Отримувач зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в основних та особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах та договорі.
Пунктом 20 Інструкції № П-7 встановлено порядок проведення перевірки якості продукції за відсутності представника виробника (відправника). Так, у разі неявки на виклик отримувача (покупця) у встановлений строк та у випадках, коли виклик представника не є обов`язковим, то перевірка якості поставленої продукції здійснюється за участі представника відповідної галузевої інспекції по якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.
При відсутності відповідної інспекції по якості або бюро товарних експертиз у місці знаходження отримувача (покупця), при відмові їх направити представника або неявки його за викликом отримувача (покупця) перевірка відбувається:
а) за участі компетентного представника іншого підприємства (організації), що направлений керівником або заступником керівника цього підприємства (організації), або
б) за участі компетентного представника громадськості підприємства-отримувача, призначеного керівником підприємства із числа осіб, що затверджені рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профсоюзу цього підприємства, або
в) самостійно підприємством-отримувачем, якщо виробник (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції.
За результатами проведення перевірки відповідно до п. 29 Інструкції № П-7 складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.
За матеріалами справи такі акти, передбачені Інструкціями П-6 та П-7 не складалися, представник постачальника на процедуру приймання продукції не викликався, як і представник бюро експертиз чи інший спеціаліст у відповідній галузі. Доказів протилежного відповідачем не надано.
Крім того, відповідач не повідомив про відсутність документів, що підтверджують якість товару та документів, що підтверджують гарантії виробника; не направляв повідомлення про виклик представника постачальника для спільного приймання продукції, що було передбачено нормами Інструкцій.
Зворотного матеріали справи не містять, і відповідачем перед судом не доведено. Як і не надано жодного доказу на спростування зазначеної обставини.
Відтак, судом першої інстанції встановлено відсутність жодних заперечень з боку відповідача при прийманні продукції відносно кількості, якості, асортименту та комплектності товару в момент отримання товару на склад, і в строки, передбачені нормами наведених Інструкцій та умов договору, а також заперечень щодо неналежного виконання позивачем його договірних зобов`язань за договором в асортименті, кількості, в строки, за ціною та якісними характеристиками, які б були направлені постачальнику в передбачений строк належними засобами зв`язку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.
Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач у розумний строк, і крім того у строк до передачі до суду цього спору, вимагав у позивача передання йому документів, що стосуються спірного товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору. У справі також відсутні докази на підтвердження того, що відповідач відмовився від договору та повернув товар позивачу.
Натомість у матеріалах справи наявна видаткова накладна, яка підтверджує факт прийняття відповідачем товару.
За таких обставин справи суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що поставлений позивачем товар був прийнятий відповідачем у повному обсязі та без зауважень.
Стосовно доводів відповідача щодо відсутності доказів проходження вхідного контролю, суд виходить із наступного.
Вхідний контроль, який передбачений умовами договору та специфікацією, мав здійснюватися відповідачем за правилами, встановленими цим договором, проте, вказаних умов договору та Інструкцій відповідачем дотримано не було, останній не повідомляв позивача про порушення при поставці товару, на прийомку товару його не викликав.
А тому, суд дійшов висновку, що відповідачем у порушення ст. 74 ГПК України не доведено суду належними і допустимими доказами факту того, що поставлений позивачем товар не відповідає вимогам договору.
Такий вхідний контроль, враховуючи умови договору, повинен був бути здійснений протягом не більше 10 календарних днів з моменту поставки товару.
Відповідачем не доведено суду, що для проходження такого вхідного контролю йому необхідно більш тривалий строк.
За вказаних обставин, слід дійти висновку, що поставлений товар прийнятий відповідачем без зауважень, оскільки протилежного суду не доведено, не був повернутий позивачу в установленому законом порядку, а відтак підлягає оплаті.
При цьому, судом враховано, що    договором передбачено, що гарантійний строк, протягом якого продавець гарантує якість товарів, відповідає гарантійному строку заводу-виробника.
Відтак, відповідач не позбавлений права протягом гарантійного строку висунути позивачу будь-які    претензії щодо якості поставленого товару.
Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, враховуючи зазначені положення Цивільного кодексу України, умови договору та додатку до договору (специфікації №1), відповідач повинен був здійснити оплату вартості поставленого позивачем товару в строк до 30.01.2020 включно(протягом 30 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК). Отже, строк виконання відповідачем свого обов`язку з оплати отриманого товару в сумі 577   956, 43 грн. настав.
Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач порушив покладені на нього зобов`язання щодо оплати товару, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, пунктом 7.3 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов`язань за договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.
За прострочення оплати позивачем за період з 30.01.2020 до 16.03.2021 нараховано відповідачу 19   527,59 грн. 3% річних та з лютого 2020 по лютий 2021 нараховано    41670,66 грн. інфляційних втрат, а також 40   456, 95 грн. штрафу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
Позивач при визначенні періодів нарахування 3% річних помилково почав розрахунок з 30.01.2020, натомість відповідач є таким, що прострочив грошове зобов`язання з 31.01.2020.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем до позовної заяви, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його невірність з урахуванням викладеного вище, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 19 480,23 грн. Відповідно в решті вимог про стягнення 3% річних слід відмовити.
Перевіривши також  розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем до позовної заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення інфляційних втрат в розмірі 41649,79 грн., з відмовою в решті вимог про стягнення інфляційних втрат.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача на його користь 7% штрафу у розмірі 40 456, 95 грн., який передбачений пунктом 7.3. договору, колегія суддів встановила наступне.
Штрафними санкціями згідно з ч. 1   ст. 230 Господарського кодексу України   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1   ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).
В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.
Згідно пункту 7.3. Договору за прострочення виконання зобов`язань за договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, погоджується з його розміром в сумі 40 456,95 грн., та розрахунком у відповідності до п. 7.3 договору.
В той же час, 29.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог про стягнення штрафу.
Відповідно до   ст. 256 ЦК України   позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
У відповідності до   ст. 258 ЦК України   позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно ч.ч. 1, 5   ст. 261 ЦК України   перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Оскільки борг за видатковою накладною № 133 від 16.12.2019 виник з 31.01.2020, то право на нарахуваня штрафу, з урахуванням положень п.7.3 договору, позивач мав з 01.03.2020. Отже, річний строк позовної давності за вимогою про сплату штрафу сплинув 01.03.2021. З позовною заявою позивач звернувся до суду 17.03.2021, а тому строк позовної давності позивачем по вимозі про сплату штрафу у розмірі 40 456,95 грн. пропущений.
Відповідно до ст. 267 ЦК України   позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Позивачем не зазначено будь-яких причин пропуску позовної давності, а тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в позові в частині стягнення штрафу у розмірі 40 456,95 грн. у зв`язку з пропуском позивачем річного строку позовної давності на звернення з позовом за такою вимогою, про що було заявлено відповідачем  у заяві про застосування строків позовної давності.
Отже, відповідачем не спростовано настання строку виконання зобов`язання з оплати постановленого позивачем товару, відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат є правомірним.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 577 956,43 грн. основного боргу, 41 649,79 грн. інфляційних втрат, 19 480,23 грн. 3 % річних, 9 586,32 грн. судового збору, та про відмову в частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 40 456,95 грн., 3 % річних у розмірі 47,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 20,87 грн. 
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/4262/21.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                                      ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/4262/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/4262/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/4262/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано   01.11.2021.  
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська